Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Шмуйлова Інна Миколаївна, звернувся до Кремінського районного суду Луганської області до територіальної громади м. Кремінна в особі Кремінської міської ради Луганської області з цивільним позовом про визнання права власності. Позов мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті залишилася спадщина, у вигляді житлового будинку з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Його єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину на вищевказане майно є позивач. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась у вигляді житлового будинку з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач був зареєстрований та проживав на момент смерті спадкодавця разом з ним, то фактично прийняв спадщину. Разом з тим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з будівлями і спорудами, спадкодавець [PERSON] втратив ще за життя документ, що посвідчує право власності на зазначений житловий будинок. Право власності на житловий будинок з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , 1960 року побудови, зареєстрований в реєстровій книзі 17 за номером 3675 в комунальному підприємстві «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» на праві власності за [PERSON] на підставі: 1 / 2 частка - свідоцтво про право на спадщину, видане Рубіжанською державною нотаріальною конторою 15.04.1959 року, реєстр №1450, зареєстроване Рубіжанським міським інвентаризаційним бюро 16.04.1959 року; 1 / 2 частка - договір дарування, посвідчений Рубіжанською державною нотаріальною конторою 21.04.1959 року, реєстр №4 1535, зареєстрований Рубіжанським міським інвентаризаційним бюро 23.04.1959 року. Згідно експертного висновку вартість житлового будинку з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 80700 грн. З огляду на перелічене, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача Шмуйлова І.М. в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач Кремінська міська рада Луганської області в судове засідання представника не надіслала, надала відзив, в якому вважала за можливе вказаний позов задовольнити, оскільки відсутні спірні питання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначене судом прийнято рішення про не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 23 вересня 2021 року ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області справу було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 27 жовтня 2021 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2000 року Кремінським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [INFO] у віці 69 років помер [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2000 року Кремінським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [INFO] у віці 57 років померла [PERSON] (а.с. 8). Паспортом серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2001 року Кремінським РВ МВС України в Луганській області та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24 червня 1955 року підтверджуються родинні стосунки між позивачем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , а саме що вони є сином та батьками відповідно (а.с. 5, 12). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 15.04.1959 року та договору дарування від 21.04.1959 року [PERSON] належав житловий будинок з будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18,19). Згідно довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 07.07.2021 року вих. №3433 від 07.07.2021 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (позивач у справі) з 22.01.1977 року; [PERSON] (син позивача) з 11.11.1999 року; [PERSON] (дружина позивача) з 22.03.1979 року (а.с. 13). Відповідно до довідки №2717 від 07.07.2021 року, виданої адміністратором Кремінської міської ради Луганської області [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв?язку зі смертю [INFO] (а.с. 14). Приватним нотаріусом Тимошенко М.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 9). Як вбачається з експертного висновку про експертну грошову оцінку майна, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 80700,00 грн. (а.с. 10,11). При застосуванні норми права суд приймає до уваги Лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, згідно якого суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз`яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР. Частиною першої статті 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Статтею 561 ЦК УРСР визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи викладене, суд встановив, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отже, є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved