Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, який згодом уточнили, до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], яка в квартирі не проживає. Через реєстрацію відповідача вони обмежені у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі не взмозі оформити субсидію на опалення. Позивач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відстності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що довідкою житлово-експлуатаційної контори від 18.06.1975 року підтверджено надання квартири [ADDRESS] сім'ї позивачів. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджено актом перевірки від 05.11.2014 року. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved