Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] міської ради Марїнського району Донецької області, відкритого акціонерного товариства «Трест по будівництву та реконструкції автомобільних шляхів» «Донбасшляхбуд». Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Марїнського районного суду Донецької області від 01.04.2014 року [PERSON] (надалі - Позивач 1) та [PERSON] (надалі - Позивач 2) набули права спільної часткової власності на комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Парус», розташований за адресою: Донецька область Марїнський район, місто Курахове, правий берег [PERSON] водосховища - берегова зона № 1. Земельна ділянка, на якій знаходиться Комплекс, на підставі договору оренди земельної ділянки від 23 грудня 2002 року, укладеного між [PERSON] міською радою Марїнського району Донецької області (надалі - Відповідач 1) та Відкритим акціонерним товариством «Трест по будівництву та реконструкції автомобільних шляхів» «Донбасшляхбуд» (надалі - Відповідач 2), була передана в оренду Відповідачу 2 строком на 50 років. В подальшому Відповідач 2, згідно Договору суборенди землі від 30 червня 2011 року передав Земельну ділянку в суборенду [PERSON] (надалі - Суборендар) строком до 20 лютого 2053 року, тобто до кінця дії договору оренди Земельної ділянки. Договір суборенди земельної ділянки укладений між Відповідачем 1 та Суборендарем на вказаний вище строк свідчить, що сам орендар - Відповідач 2 по справі не мав та й не має намірів використовувати земельну ділянку за її призначенням. Суборендар в свою чергу теж не використовує земельну ділянку за її призначенням. Позивачами неодноразово приймались заходи для добровільного розірвання договору оренди між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 шляхом виклику представника орендаря-Відповідача 2 до [PERSON] міськради, але ці спроби ні до чого не призвели. Позивачі, як власники Комплексу, неодноразово зверталися на адресу Відповідача 1 з проханням укласти новий договір оренди земельної ділянки, але Відповідач 1 постійно відмовляє в укладанні договору оренди землі, мотивуючи свою відмову діючим договором оренди. При цьому, Відповідач 1 ініціювати розірвання договору оренди з орендарем - Відповідачем 2 не бажає. Позивачі, як співвласники комплексу будівель та споруд не мають можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, так як воно знаходиться на Земельній ділянці Відповідача 1. У звязку з вищенаведеним виникла необхідність звернутись до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. У судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Марїнського району Донецької області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Трест по будівництву та реконструкції автомобільних шляхів» «Донбасшляхбуд» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання Дослідивши докази по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, судом встановлено наступне. На підставі рішення Марїнського районного суду Донецької області від 01.04.2014 року [PERSON] (надалі - Позивач 1) та [PERSON] (надалі - Позивач 2) набули права спільної часткової власності на комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Парус», розташований за адресою: Донецька область Марїнський район, місто Курахове, правий берег [PERSON] водосховища - берегова зона № 1, який складається: будинок відпочинку, що значиться за літерою А-2 разом з ганком «ак» ганком «ак», сходами «ап.», загальною площею 76,2 кв. м., у тому числі основною площею 55,6 кв.м.; будинок відпочинку, що значиться під літерою «Б-2» разом з тамбуром «б- 1» ганком «бк», сходами «бл», загальною площею 41,2 кв. м., у тому числі основною площею 27,3 кв. м., господарські будівлі та споруди: фундамент «ф», господарське приміщення «В-1», вбиральня «Г-1», літній душ «Д-1», вбиральня «Е-1», водорозбірна колонка «ж», вигріб «з», вигріб «к», вигріб «н», навіс для відпочинку «И-1», навіс «Л-1», пірс «м», ворота «№1» (надалі - Комплекс), розміщений на земельній ділянці [PERSON] міської ради Марїнського району Донецької області площею 0,2005 га, кадастровий номер 1423310600:01:001:0121 (надалі - Земельна ділянка). Земельна ділянка, на якій знаходиться Комплекс, на підставі договору оренди земельної ділянки від 23 грудня 2002 року, укладеного між [PERSON] міською радою Марїнського району Донецької області (надалі - Відповідач 1) та Відкритим акціонерним товариством «Трест по будівництву та реконструкції автомобільних шляхів» «Донбасшляхбуд» (надалі - Відповідач 2), була передана в оренду Відповідачу 2 строком на 50 років. В подальшому Відповідач 2, згідно Договору суборенди землі від 30 червня 2011 року передав Земельну ділянку в суборенду [PERSON] (надалі - Суборендар) строком до 20 лютого 2053 року, тобто до кінця дії договору оренди Земельної ділянки. Позивачами неодноразово приймались заходи для добровільного розірвання договору оренди між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 шляхом виклику представника орендаря-Відповідача 2 до [PERSON] міськради, але ці спроби ні до чого не призвели. Позивачі, як власники Комплексу, неодноразово зверталися на адресу Відповідача 1 з проханням укласти новий договір оренди земельної ділянки, але Відповідач 1 постійно відмовляє в укладанні договору оренди землі, мотивуючи свою відмову діючим договором оренди. При цьому, Відповідач 1 ініціювати розірвання договору оренди з орендарем - Відповідачем 2 не бажає. Позивачі, як співвласники комплексу будівель та споруд не мають можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, так як воно знаходиться на Земельній ділянці Відповідача 1. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зазначає, що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до\~ст.93 Земельного кодексу України\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницькою та іншої діяльності. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1ст.638\~ЦК України). Договір оренди землі укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2\~ст.792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~визначені істотні умови договору оренди землі, зокрема, строк дії договору. На підставі\~ст. 20 Закону України «Про оренду землі»\~укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Оскільки Відповідач 2 не виконує умови договору, не сплачує земельний податок, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Outcome: approved