Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] 9 грудня 2020 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У зазначеному житловому будинку зареєстрований її син - [PERSON] - відповідач по справі, який з жовтня 2012 року за місцем реєстрації не проживає. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судове засідання позивачка не прибула, однак спрямувала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив від відповідача не надходив. Представник третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (№ 7901025 видане 28 липня 2005 року за реєстраційним номером 11541180) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (серія АВВ 866784 від 25 червня 1999 року посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 986) на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, сформованою за відомостями Киселівського старостинського округу Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов складеного уповноваженою на те комісією та підписаного безпосередньо головою Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] , [INFO] фактично за адресою: [ADDRESS] , не проживає з жовтня 2012 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статтей 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, 25.07.2018 року у справі №638/13030/13-ц та 14.08.2019 року у справі №702/101/18, які відповідно до статті 417 ЦПК України є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених статтею 71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивачки створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном.

Outcome: approved