Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

[PERSON] в особі [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради про зняття з квартири статусу службового приміщення та визнання права власності на спадкове майно, покликаючись на те, що після смерті дружини [PERSON], 12 червня 2007 року відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем першої черги до даної спадщини відповідно до ст.1261 ЦК України, фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки проживає і прописаний у спірній квартирі з 03.08.2005 року, переоформив всі комунальні платежі і сплачує їх з часу смерті дружини, однак не може оформити спадкові права у звязку з тим, що при житті дружина не оформила правовстановлюючих документів стосовно квартири чи з невідомих йому причин їх втратила. Крім того дана квартира надана дружині позивача, як службова, на той час вона працювала в Управління будинками м. Буська, тому слід змінити статус квартири як службової. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачу відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Представник позивача, згідно довіреності від 19.09.2014 року серії НАЕ № 069307, [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] також подав листа з проханням справу слухати у відсутності їх представника. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 101434, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Львівської області 13.06.2007 року, актовий запис № 46, підтверджується факт смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] з померлою [PERSON] перебували в шлюбі з 11.05.2005 року, що підтверджується свідоцтвом серії І-СГ № 012464, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції 11.05.2005 року, актовий запис № 22. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до [PERSON] державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав після смерті дружини, однак йому відмовлено у прийнятті такої заяви у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] являється службовою для працівників Управління будинками м. Буська. Квартиру було надано у користування двірнику [PERSON] 24.04.1985 року, ордер № 29, згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради від 08.04.1985 р. № 92, що підтверджується довідкою Управління будинками м. Буська [PERSON] міської ради № 141 від 05.11.2014 року. Згідно довідки № 142 від 05.11.2014 року, виданої керуючою Управління будинками м. Буська, [PERSON] працювала двірником в управління будинками з 01.04.1976 року по 18.04.1996 року. Відповідно до ст. 121 ЖК України, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Згідно до п.16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім'ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса. Згідно положень ст. 122 ЖК України, на підставі вищевказаного рішення виконавчий комітет відповідної ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Відповідно до ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Відповідно до п.п.3.6 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37 (із змінами), жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, організації. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Виключення жилого приміщення з числа службового провадиться рішенням виконавчого комітету відповідної міської ради. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено судом, дана квартира є єдиним місцем проживання позивача, іншого житло він не має. Проаналізувавши вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що відсутня будь-яка необхідність подальшого використання спірної квартири як службової, оскільки порушує право позивача на житло. Згідно виготовленого 27.08.2014 року технічного паспорта виданого ОКП ЛОР „БТІ та ЕО вбачається, що вартість спірної квартири становить 34046 грн.. Останнє також підтверджується довідкою ОКП «БТІ та ЕО» № 2299-с від 20.09.2014 р. Інших спадкоємців до даного спадкового майна немає.

Outcome: approved