Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альянс» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 476 000 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 січня 2020 року між сторонами було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 23.0022315.03, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси позивача [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням автомобіля Тойота RАV4, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Договором встановлена страхова сума в межах вартості транспортного засобу - 560 000 грн.; термін дії договору з 28.01.2020 по 27.01.2021; розмір франшизи 15% від вартості суми, а саме 84 000 грн. До страхових ризиків відносяться: 1) викрадення (грабіж, крадіжка, розбій); 2) збитки внаслідок ДТП; 3) збитки внаслідок інших подій. Зазначено, що в період з 25.03.2020 та 28.03.2020 стався страховий випадок «Викрадення транспортного засобу», за фактом якого внесено відомості до ЄРДР № 12020100170000311 від 28.03.2020 з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. На даний час щодо викрадення застрахованого автомобіля Тойота, д.н.з. [NUMBER] підсудним [PERSON] розглядається кримінальне провадження Солом`янським районним судом м. Києва по справі № 760/28373/20. Вказано, що відповідно до умов договору страхування зазначена подія підпадає під поняття страхового випадку. На виконання умов договору страхування страховик був своєчасно повідомлений про настання страхового випадку, також позивач у передбачений договором строк передав відповідачу всі необхідні документи для визнання випадку страховим та визначення розміру страхового відшкодування. Проте листом за вих. № 44 від 09.02.2021 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на ст. 26 Закону України «Про страхування», підпункт 9.2.12 п. 9.2 договору страхування, що випадок не є страховим. Відмовлено у виплаті коштів було з причини, що заподіяні збитки внаслідок викрадення транспортного засобу з використанням оригінальних ключів. Позивач вважає, що така відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування не відповідає вимогам закону та страховиком невірно трактується пункт 9.2.12 договору страхування (а.с. 47-54). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 57-58). 04.08.2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Альянс» просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Зазначає, що у відповідача відповідно до підпункту 9.2.12 пункту 9.2 договору страхування, ст. 979 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про страхування» не виник обов`язок виплати страхового відшкодування позивачу у зв`язку з незаконним заволодінням транспортного засобу [PERSON] , який був допущений до керування автомобілем з використання оригінальних ключів, що не відноситься до страхового випадку, що виключає обґрунтованість позову (а.с. 64-68). 14.09.2021 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відзив відповідача з проханням задовольнити позов з посиланням на те, що фактично викрадення транспортного засобу не відбулось за допомогою оригінальних ключів, а через зловживання довіри, що відображено в матеріалах кримінального провадження, так як [PERSON] , розуміючи протиправність своїх дій, діючи без мети повернення транспортного засобу, уклав договір оренди, отримавши автомобіль, не повернув та реалізував його. Транспортний засіб був викрадений поза волею власника. Договір страхування не дає визначення поняттю «застосування сили» при незаконному заволодінню транспортним засобом. На даний момент Солом`янським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 289 КК України. Фабула вказаної статті передбачає дії поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства (а.с. 91). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 27.01.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альянс» (далі - ПрАТ «СК «Альянс») було укладено Договір № 23.0022315.03 добровільного страхування наземного транспорту, а також добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, предметом якого є страхування майнових інтересів позивача, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу Тойота RАV4, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (далі - договір страхування, а.с. 6-19). Договором страхування визначено страхову суму транспортного засобу 560 000 грн.; строк дії договору - з 28.01.2020 по 27.01.2021; розмір франшизи по ризику «збиток» - 1% від страхової суми, при викраденні - 15 % від страхової суми (а.с. 6). Відповідно пункту VІІІ договору страхування, за цим договором ризик «Викрадення» застрахований на наступних умовах: таємне чи відкрите викрадення під час знаходження транспортного засобу цілодобово у будь-якому місці з обов`язковим застосуванням (використанням) наявних систем викрадення. 27.01.2019 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено Агентський договір № [NUMBER] та підписаний Акт прийманні-передачі предмета оренди від 27.01.2019 року, відповідно яких позивач [PERSON] передав [PERSON] транспортний засіб Тойота RАV4, р.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , та документи на автомобіль, при цьому п. 1.6 вказаного договору обумовлено, що ФОП [PERSON] має право від свого імені здійснювати будь-які юридичні та фактичні дії щодо передачі предмету оренди в прокат або найм (оренду) (а.с. 23-28). За відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28.03.2020 зареєстроване кримінальне провадження № 12020100170000311 за заявою [PERSON] від 28.03.2020 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, у зв`язку з тим, що 26.03.2020 о 19.00 гр. [PERSON] не виконав умови договору оренди легкового автомобіля № 9990 від 22.03.2020 року та не повернув вчасно автомобіль Тойота RАV4, р.н. [NUMBER] (а.с. 22). Позивач звертався до відповідача з наданням документів та матеріалів щодо події викрадення застрахованого автомобіля Тойота RАV4, р.н. [NUMBER] , при цьому листом від 09.02.2021 року № 44 ПрАТ «СК «Альянс» було відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з посиланням на ст. 26 Закону України «Про страхування» та пп. 9.2.12 п. 9.2 договору страхування у зв`язку з не визнанням події страховим випадком (а.с. 20, 21). Зі змісту вказаного листа вбачається, що на адресу ПрАТ «СК «Альянс» 30.03.2020 року надано письмову заяву про настання події з повідомленням, що транспортний засіб Тойота RАV4, р.н. [NUMBER] , було передано в прокат [PERSON] та 27.03.2020 року о 15 год. 55 хв. зник зв`язок GPS трекером, який було встановлено на автомобілі, автомобіль з прокату не повернули, особа, яка користувалася транспортним засобом на зв`язок не виходить, застрахований транспортний засіб було оголошено у розшук у зв`язку з угоном. Про дану подію 28.03.2020 о 10 год. 42 хв. на телефонну лінію асистуючої компанії страховика було повідомлено представником прокатної компанії, а через деякий час і страхувальником. Відповідно до наданого договору оренди легкового автомобіля № 9990, строк оренди з 22.03.2020 р. 19 год. 00 хв. до 25.03.2020 р. до 19 год. 00 хв. Наймодавець дізнався про неповернення автомобіля ввечері о 19 год. 01 хв. 25 березня 2020 року і повідомив про подію страховика лише 28.03.2020 року та в той же день 28.03.2020 року о 18 год. 16 хв. всупереч умов укладеного договору страхування повідомлено відповідний підрозділ поліції (а.с. 20, 21). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Тойота RАV4, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , з 14.01.2020 року належить на праві власності позивачу (а.с. 32, 33). Відповідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За нормою ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (частина 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»). Відповідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування). Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що подія щодо викрадення автомобіля позивача не відноситься до страхового випадку. Суд враховує доводи сторони відповідача, оскільки вони підтверджуються умовами договору страхування, виходячи з наступного. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін. Пунктом 8.3.4. договору страхування визначено, що «Викрадення» - таємне чи відкрите викрадення (протиправне, незаконне заволодіння внаслідок крадіжки, грабежу, розбійницьких дій) транспортного засобу з охоронюваної стоянки або з закритого гаражу, обладнаного замками, за наявності слідів злому. Ризик «Викрадення» застрахований на наступних умовах: таємне чи відкрите викрадення під час знаходження транспортного засобу цілодобово у будь-якому місці з обов`язковим застосуванням (використанням) наявних систем проти викрадення. Разом з тим, підпунктом 9.2.12 пункту 9.2 розділу 9 «Виключення із страхових випадків та обмеження страхування» договору страхування обумовлено, що до страхових випадків не належать збитки, заподіяні внаслідок викрадення, пошкодження транспортного засобу або спроби скоєння зазначених дій з використанням оригінальних ключів та/або пультів управління системи проти викрадення від цього транспортного засобу, якщо тільки ці ключі та/або пульти не було вилучено у страхувальника або особи, що зазначена в цьому договорі в якості особи, допущеної до керування цим транспортним засобом, з використанням сили або внаслідок розбійного нападу в момент здійснення такого викрадення. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що викрадення автомобіля позивача відбулося із застосуванням сили чи у зв`язку з розбійним нападом під час здійснення цього викрадення. Позивач, як страхувальник, підписав договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо його змісту не надав. Посилання позивача на те, що застосований відповідачем підпункт 9.2.12 частини «Б» договору страхування не може враховуватись до спірних правовідносин, оскільки програма страхування «Автопрокат» окремо погоджена сторонами в частині «А» договору страхування, яка має пріоритет на частиною «Б» договору, суд до уваги прийняти не може у зв`язку з тим, що такі твердження спростовуються змістом договору страхування. Зокрема, пунктом ХVІІІ договору страхування визначено, що єдину форму цього договору складають разом Частина А та Частина Б, які не застосовуються одна без іншої. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Підписавши договір страхування, позивач погодився з його умовами, у тому числі щодо переліку подій, за якими страхове відшкодування не відшкодовується. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки на час розгляду спору вирок суду у кримінальному провадженні для з`ясування обставин скоєння злочину щодо незаконного заволодіння транспортним засобом позивача не постановлений та суду не надано доказів на доведення викрадення автомобіля з використанням не оригінального ключа або пульту управління системи проти викрадення чи викрадення транспортного засобу із застосуванням сили або у зв`язку з розбійним нападом.

Outcome: dismissed