Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] 16.08.2013 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], Житлово-комунальної контори №2 Криворізького міського управління житлового комунального господарства, [PERSON], Першої Криворізької державної нотаріальної контори, Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №20», треті особи - Комунальне підприємство «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, [PERSON], Орган опіки та піклування Центрально-Міського району м.Кривого Рогу, про визнання незаконним і недійсним розпорядження органу приватизації квартири, свідоцтва про право власності на житло, запис в БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, взяття на реєстраційний облік, вселення та стягнення моральної шкоди - а.с.67-70, т.4. Ухвалою суду від 09.10.2013 р. за заявою позивача позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Центрально-Міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області поставити [PERSON] на реєстраційний облік в квартиру [ADDRESS] та вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] залишено без розгляду - а.с.106, т.4. Ухвалою суду від 09.10.2013 р. до участі у справі залучено співвідповідачів в порядку процесуального правонаступництва замість [PERSON], померлого [INFO] його спадкоємців - дружину [PERSON] та доньку - [PERSON], [INFO] - а.с.107, т.4. В обґрунтування позову позивач вказує, що в 2006 р. відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням. Не дивлячись на те, що він повідомлений про слухання тієї справи не був, його кімната в спірній квартирі була 17.05.2006 р. приватизована, видано свідоцтво про право власності на житло за №ц184, а також сплата за квартиру проводилася за двома роздільними рахунками, Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу 14.06.2006 р. заочним рішенням визнав його втратившим право користування житловим помешканням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язав відділ громадянства та міграції зняти його з реєстрації з вищезазначеної квартири. Відповідачу [PERSON] всі ці обставини були відомі, та завела в оману суд, взяла фіктивні довідки з житлово-комунальної контори №2 про те, що за квартиру сплачувала лише вона. Через рік дізнавшись про прийняте заочне рішення він звернувся до суду з заявою про його скасування, а ухвалою суду від 23.05.2007 р. заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Після цього в травні 2007 р. він з заявою та ухвалою суду про скасування заочного рішення звернувся в житлово-комунальну контору №2 для прийняття ними відповідних рішень, але за їхніми документами, в той період коли рішення уже було скасовано відповідач [PERSON] виписала його зі спірної квартири, а 28.05.2007 р. згідно розпорядження за № Ц-368 управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради приватизувала її разом зі своїм сином [PERSON], отримали свідоцтво про право власності за №-586/1 від 20.06.2007 р., зареєстрували в БТІ в реєстрі права власності на нерухоме майно у книзі за № 245-99 і 06.07.2007 р. оформили договір купівлі-продажу спірної квартири на ім'я відповідача [PERSON] 10.12.2007 р. ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу позов відповідача [PERSON] до нього про визнання його втратившим право користування житлом залишено без розгляду, в зв'язку з неявкою [PERSON] Вищевказана ухвала суду від 10.12.2007 р. була скасована Апеляційним судом Дніпропетровської області і справа була направлена на новий розгляд, а 19.07.2011 р. було винесене рішення за позовом [PERSON] до нього, третя особа - [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №20», Криворізьке міське управління ГУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування [ADDRESS]. 23.11.2011 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.07.2011 р. було скасоване і ухвалене нове рішення, яким в позові [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - відмовлено. Відсутні будь-які правові підстави для здійснення приватизації квартири за адресою [ADDRESS] 28.05.2007 р. на ім'я відповідача [PERSON] та [PERSON], приватизація здійснена незаконно, а відповідач [PERSON] та її син [PERSON] не були власниками спірної квартири і не мали права вчиняти договір купівлі-продажу спірної квартири. З вини відповідача [PERSON] він будучи пенсіонером, чорнобильцем, систематично хворіючи, незаконно, безпідставно залишився на вулиці, позбавлений своєї житлової кімнати, при цьому іншого житла немає, вимушений орендувати квартиру в сторонніх людей для свого проживання, проживає без реєстрації, що ускладнило його життя. Йому було завдано душевних та моральних страждань, більше шести років шукає справедливість в усіх інстанціях влади, постійно нервує, переживає, моральні страждання оцінює в розмірі 30 000 грн. Просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 31 000 грн. Позивач, представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просять суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивач не проживав в спірній квартирі, був розлучений з [PERSON], приватизація проведена законно, крім того, позивач не є стороною договору-купівлі продажу квартири [ADDRESS], не є її співвласником, відповідно не може бути належним позивачем стосовно даної позовної вимоги. Разом з тим, вважає, що моральна шкода позивачем не доведена та немотивована, підстав для її стягнення немає. Представник відповідача Житлово-комунальної контори № 2 Криворізького міського управління житлово-комунального господарства в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, пояснив, що [PERSON] є неналежним позивачем, він не був власником спірної квартири, було дотримано всіх вимог чинного законодавства щодо приватизації квартири [ADDRESS]. [PERSON] був добросовісним набувачем при укладенні договору купівлі-продажу квартири. Вимогу про стягнення моральної шкоди вважає такою, що не ґрунтується на нормах Закону. Представник відповідача Першої Криворізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради [PERSON], позов не визнає, суду пояснила, що приватизація квартири [ADDRESS] проводилась згідно норм чинного на той час законодавства. Представник відповідача Комунального підприємства житлово-експлуатаційної організації №20 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просить суд винести рішення відповідно до норм діючого законодавства. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовом не згодна, просить суд відмовити позивачу в повному обсязі. Представник третьої особи Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, вказує, що починаючи з 01.01.2013 р. підприємство немає відношення до реєстрації, визнання та оспорювання права власності на нерухоме майно. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Центрально-Міського РВ в м.Кривий Ріг в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Центрально-Міського району м.Кривого Рогу - Матвієнко В.В. проти позову заперечує, оскільки в спірній квартирі проживає неповнолітня дитина. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору найму жилого приміщення в будинках місцевих Рад народних депутатів, державних підприємств, кооперативних і громадських організацій Української РСВ від 25.04.1989 р. [PERSON] на сім'ю, яка складається з трьох чоловік з відповідача [PERSON] та сина сторін - [PERSON] було отримано в користування на умовах найму житлового приміщення - двокімнатну квартиру [ADDRESS], жилою площею 29,62 кв.м. - а.с.203-204, т.4, згідно актового запису про смерть № 1422 від 05.11.2008 р. [PERSON] помер [INFO] - а.с.155, т.1, між [PERSON] та [PERSON] 08.09.1997 р. було розірвано шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с. 202, т.4. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №Ц184 від 17.05.2006 р. виданого згідно розпорядження №ц71 від 06.03.2006 р. та технічного паспорта на квартиру [PERSON] належить 26,17 кв.м. загальної площі частки, що складає 9/20 частин від загальної площі квартири [ADDRESS] - а.с.15,16,17, т.1. Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2006 р. за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], визнано [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим помешканням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язано відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою - а.с.11-12, т.1. Постановою Центрально-Міського районного суд м.Кривого Рогу від 14.12.2006 р. визнано незаконним та недійсним розпорядження Органу приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 06.03.2006 р. №Ц71 про передачу у власність [PERSON] квартири [ADDRESS], визнано незаконним та недійсним свідоцтво про право власності на житло №Ц-184, видане 17.05.2006 р. Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 06.03.2006 р. №Ц71, відповідно до якого [PERSON] є власником 9/20 часток квартири [ADDRESS], визнано незаконним та недійсним запис №97 в книзі №245П-97 Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] - а.с.13-14, т.1. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2007 р. заочне рішення суду від 14.06.2006 р. було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку - а.с.10, т.1. Незважаючи на скасування вищезазначеного заочного рішення суду, відповідач [PERSON], не повідомивши [PERSON], подала до Житлово-Комунальної контори № 2 рішення суду від 14.06.2006 р. і [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], та звернулась з заявою про приватизацію зазначеної квартири на своє ім'я, не повідомивши орган приватизації про скасування судом вищезазначеного заочного рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим помешканням за адресою: [ADDRESS]. 28.05.2007 р. було видано розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради за № Ц-368 про передачу у власність [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] - а.с.90-91, т.1. При цьому, не було отримано письмової згоди [PERSON], як особи, яка на момент оформлення приватизації не була визнана судом такою, що втратила право на користування спірною квартирою, оскільки заочне рішення було скасовано судом. На підставі вищезазначеного розпорядження 20.06.2007 р. було видано Свідоцтво про право власності на житло № Ц-586/1 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради від 28.05.2007 р. за № Ц-368, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частці квартири [ADDRESS] - а.с.203, т.1. Свідоцтво про право власності на квартиру за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 26.06.2007 р. в реєстровій книзі № 245П, номер запису 99 - а.с.102, т.1. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир... здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім,ї, які постійно мешкають у цій квартирі.... в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, на момент оформлення приватизації [PERSON] та її сином [PERSON], позивач [PERSON] не був визнаний таким, що втратив право на користування житловим помешканням в спірній квартирі, слід було вирішити питання про поновлення реєстрації [PERSON] в спірній квартирі та отримати його згоду на передачу квартири у власність, як повнолітньої особи, яка постійно мешкала в спірній квартирі, що зроблено не було, тобто видачу розпорядження та свідоцтва про право власності на житло слід визнати незаконними. Як встановлено судом, на підставі вищезазначеного незаконного розпорядження, було видано також незаконно Свідоцтво про право власності на житло № Ц-586/1, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. При цьому, також в свідоцтві [PERSON] як власник житла не зазначений. В зв'язку з цим, було порушено право [PERSON] на участь у приватизації ним квартири в якій він постійно мешкав, порушені його права на користування квартирою. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області 23.11.2011 р. в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], відмовлено, [PERSON] зареєстрований на теперішній час в спірній квартирі - а.с 104-105, т.2. Відповідно до договору купівлі-продажу від квартири від 06.07.2007 р. [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] - а.с.7, т.1. Оскільки, як встановлено судом, приватизація спірної квартири, була незаконною, відповідно відповідач [PERSON] та [PERSON] не мали права вчиняти договір купівлі-продажу спірної квартири, оскільки не являлись її законними власниками. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 06.07.2007 р. не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною - [PERSON] та [PERSON] вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] при укладенні правочину ввели другу сторону правочину - договору купівлі-продажу квартири - [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення, заявивши, що вони є повноправними власниками квартири на законних підставах, що не відповідало дійсності, оскільки [PERSON] та [PERSON] не мали права відчужувати спірну квартиру, так як дана квартира була приватизована на їх ім'я з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», про що [PERSON] було достовірно відомо, оскільки вона була присутня в судовому засіданні 23.05.2007 р. при розгляді заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, їй було відомо, що заочне рішення Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу від 14.06.2006 р. яким [PERSON] визнано втративши право користування спірною квартирою, скасовано, і таким чином на момент оформлення приватизації [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] мав право приймати участь у приватизації спірної квартири. Недійсність правочину з моменту його укладення не породжує жодних правових наслідків, а отже, відповідач [PERSON] не може вважатися власником квартири [ADDRESS]. В своєму позові [PERSON] зазначив, що з вини відповідача [PERSON] він будучи пенсіонером, чорнобильцем, незаконно, безпідставно залишився на вулиці без житла, був позбавлений своєї житлової кімнати, при цьому іншого житла немає, вимушений орендувати квартиру в сторонніх людей починаючи з 2007 р. для свого проживання, проживає без реєстрації, що ускладнило його життя. Йому було завдано душевних та моральних страждань, більше шести років він шукає справедливість в усіх інстанціях влади, постійно нервує з цього приводу, хворіє. Моральну шкоду оцінює в 30 000 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступень душевних страждань, яких зазнав [PERSON], їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди - в іншій частині позову відмовити. Згідно ст.ст.79,84,88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 31 000 грн., та стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави державне мито в сумі 214,60 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial