Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] 6 травня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], опікуна в інтересах недієздатної [PERSON] - [PERSON], ЖБК № 58, треті особи Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора та Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач у своєму позові посилалася на те, що шлюб між [PERSON], дівоче прізвище якої - [PERSON], та [PERSON] було зареєстровано 11 серпня 2012 року. Дідусь позивача [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 січня 1964 року. В 1966 році в період шлюбу [PERSON] став членом ЖБК № 58 та на підставі ордеру № 14 від 2 березня 1966 року, виданого виконкомом ДМР депутатів на сім'ю з двох чоловік, йому була надана однокімнатна квартира [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] загальною площею 33,4 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., допоміжною площею 13,6 кв. м., площа літніх приміщень 0,7 кв. м., складається з 1 - коридору, площею 5,7 кв. м., 2 - санвузла, площею 2,7 кв. м., 3 - кухні, площею 5,2 кв. м., 4 - житлової кімнати, площею 19,1 кв. м., І - балкону, площею 0,7 кв. м. В період шлюбу за спільні грошові кошти [PERSON] та [PERSON] виплатили вартість квартири в лютому 1980 року в сумі 2 941,78 руб. За життя [PERSON] правовстановлюючий документ на спірну квартиру не отримав. [INFO] [PERSON] помер, залишивши заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської держнотконтори Куликовим С.В. на ім'я [PERSON] та [PERSON], яким заповів їм спірну квартиру в рівних частках кожній. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач та опікун [PERSON] недієздатної [PERSON] в її інтересах, звернулися у встановлений законом шестимісячний строк до Другої дніпропетровської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Листом № 2390/02-14 від 22 червня 2013 року Другої дніпропетровської держнотконтори було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за відсутності правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 квітня 2014 року за [PERSON] вже було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач у своєму позові просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 33,4 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., допоміжною площею 13,6 кв. м., площа літніх приміщень 0,7 кв. м., складається з 1 - коридору, площею 5,7 кв. м., 2 - санвузла, площею 2,7 кв. м., 3 - кухні, площею 5,2 кв. м., 4 - житлової кімнати, площею 19,1 кв. м., І - балкону, площею 0,7 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач у своїй заяві, наданій на адресу суду, просила справу розглядати за їх відсутності, задовольнивши позовні вимоги. Відповідачі, повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися про причину своєї неявки суд не повідомили. Треті особи, повідомлені про дату та місце розгляду справи, у судове засідання своїх представників не на направили, про причини їх неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 11 серпня 2012 року (а.с. 51). [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] (а.с. 13). Після своєї смерті він залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликовим С.В., відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження: квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності, заповісти [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 16 січня 1964 року (а.с. 12). Відповідно до ордеру № 14 від 2 березня 1966 року, виданого [PERSON], йому з сім'єю з двох чоловік було надано право на заняття однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 15). На підставі довідки № 0-64 від 5 травня 2014 року вбачається, що [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS], був членом ЖБК-58 «Петровск-2» (а.с. 16). Згідно з довідкою № 0-66 від 5 травня 2014 року, пай за квартиру [ADDRESS] було виплачено у 1980 року у розмірі 2 941,78 руб. [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Квартира [ADDRESS], загальною площею 33,4 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., допоміжною площею 13,6 кв. м., площа літніх приміщень 0,7 кв. м., складається з 1 - коридору, площею 5,7 кв. м., 2 - санвузла, площею 2,7 кв. м., 3 - кухні, площею 5,2 кв. м., 4 - житлової кімнати, площею 19,1 кв. м., І - балкону, площею 0,7 кв. м. (а.с. 20-23). На звернення [PERSON] до нотконтори з заявою про оформлення спадщини, Другою дніпропетровською держнотконторою було надано відповідь № 2390/02-14 від 22 червня 2013 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 19). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 квітня 2014 року за [PERSON] було визнано право власності на ? та частину квартири [ADDRESS] та на ? частину цієї ж квартири, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 61- 62). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. На підставі положень реч. 2 абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру позивач не має можливості, оскільки, хоча [PERSON], відповідно до ордеру і було надано право заняття спірної квартири та пайовий внесок ним та його дружиною було сплачено в повному обсязі, але зареєструвати у встановленому порядку це право власності за життя він не встиг, тому іншим шляхом, крім як визнати право власності в порядку спадкування у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 квітня 2014 року було встановлено, що квартира [ADDRESS] була отримана та пайові внески було сплачено в період перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON], спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, і [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири, як частина у спільній сумісній власності подружжя, а також ? частина квартири, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку що право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] слід визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved