Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] 14.11.2018 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по березень 2018 року. [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. Позивач пояснює, що починаючи з березня 2018 року відповідачка зникла, на зв'язок не виходить, місце перебування не відоме. За весь цей час дитиною не цікавилася. Дитина проживає разом з позивачем та утримується за його рахунок. Відповідачка ніде не працює, зловживає спиртними напоями та з жодного з покладених законом на батьків обов'язки не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої участі у вихованні сина. Починаючи з 2018 року відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до духовних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Посилаючись на указані обставини позивач, просив суд: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 27.11.2018 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 08.01.2019 залучено у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Тростянецької РДА та закрито підготовче провадження у вказаній справі і призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідачки не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тростянецької РДА Безсмертна А.Г., в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник третьої особи Служба у справах дітей Тростянецької РДА Пальошко З.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач та відповідач - [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно з довідкою Тростянецької міської ради Сумської області від 19.10.2018 №10209 неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем - [PERSON], а також з бабусею та дідусем. (а.с.16). Відповідно до наданої головою вуличного комітету характеристики позивач мешкає в м.Тростянець по вул.Жовтнева, 25 з 2014 року разом з своїми батьками та сином, багато часу приділяє своєму синові (а.с.14). Натомість відповідно до характеристики голови вуличного комітету наданої на [PERSON], остання характеризується негативно, оскільки покинула свою дитину, та не бажає займатись її вихованням. (а.с.15). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із показань допитаної у ході судового розгляду справи як свідка [PERSON] судом було встановлено, що відповідачка весною 2018 року перестала проживати разом з позивачем та їх спільною дитиною. І з того часу вихованням дитини займається виключно позивач та його батьки. Згідно з висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації від 16.08.2018 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], беручи до уваги той факт, що відповідачка неналежним чином піклується про його розвиток, виховання та здоров'я. (а.с.17). Оцінюючи обґрунтованість висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідачів, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідачка, будучи матір'ю [PERSON], не цікавиться життям та його розвитком, не бере участь у його вихованні, не проявляє щонайменше материнської турботи, що свідчить про самоусунення останньої від виконання батьківських обов'язків. Судом не установлено обставин, які б вказували на наявність у відповідачки перешкод у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення від їх виконання. Така поведінка матері не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідачки як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON], узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved