Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] , Бондарівської сільської ради , Кременчуцького району , треті особи : Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції , третя Кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним , визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями , посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2004 року , видане Бондарівською сільською радою Кременчуцького району , Полтавської області . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] - серії [NUMBER] від 15.09. 1984 року , видане Новогродівською міською радою м. Селідове , Донецької області . Свідоцтвом про народження [PERSON] ,серії [NUMBER] від 22.11.1989 року , видане Комсомольським міським відділом ЗАГС Полтавської області . За життя померлий придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : [ADDRESS] , який належав йому на підставі Договору купівлі-продажу від 28 грудня 1998 року , укладеного на Комсомольській універсальній товарній біржі та зареєстрованого реєстратором КуТБ Казаковою О.П. в реєстраційному журналі під № 291 від 28.12.1998 року . Факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями, підтверджується також довідкою Бондарівської сільської ради від 10.12.2013 року № 569. Житловий будинок з надвірними будівлями розмішений на земельній ділянці площею 0,31 га , яка була придбана [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу , посвідченого Комсомольською універсальною товарною біржею 29.12.1998 року , реєстраційний № 292. В подальшому , а саме у 2003 році [PERSON] на підставі вказаного договору отримав Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ -ПЛ № 056824 від 05.05.2003 року. Померлий за життя не звертався в БТІ для реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями . Заповіту на вказане майно за життя [PERSON] не залишено . Позивач [PERSON] не прийняла спадщину після померлого чоловіка , так як не проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини , та не подала заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством строку, вважає , що має право отримати у власність 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями , так як вказане нерухоме майно було придбано її чоловіком в період перебування в зареєстрованому шлюбі , а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину автоматично , в силу того , що на момент смерті батька , їй було 14 років ,вона була неповнолітньою. 29.11.2013 року позивач [PERSON] звернулась до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності , а [PERSON] - про право на спадщину , але позивачі отримали відмову, так як наданий спадкоємцями правовстановлюючий документ на житловий будинок не відповідає чинному законодавству , оскільки договір купівлі-продажу на вказаний житловий будинок укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Так як на даний час відсутня можливість оформити нотаріально купівлю-продаж вказаного житлового будинку з господарськими будівлями , оскілки одна зі сторін біржового договору купівлі-продажу - покупець [PERSON] помер. На момент укладання біржового договору купівлі-продажу , угоди , зареєстровані на біржі , не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною на момент її реєстрації на біржі. Відповідно до вказаної норми чинного законодавства у біржовому договорі купівлі-продажу , укладеному [PERSON] міститься застереження про те , що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Сторонами біржового договору купівлі-продажу досягнуто згоди по всім істотним умовам купівлі-продажу житлового будинку та повністю виконано його умови . [PERSON] повністю сплатив продавцю грошові кошти , еквівалентні вартості житлового будинку , що підтверджується п. 3 біржового договору купівлі-продажу , та підписом продавця [PERSON] в цьому договорі . Пунктом 6 біржового договору купівлі-продажу встановлено ,що покупець придбає право власності на житловий будинок з моменту підпису цього договору та реєстрації його на біржі. В свою чергу продавець [PERSON] передала житловий будинок покупцю. Покупець [PERSON] разом з сім»єю користувалися даним нерухомим майном протягом всього часу з моменту його придбання . Померлий був зареєстрований у вказаному будинку орієнтовно з лютого 1999 року по день смерті -[INFO] , про що свідчить довідка Бондарівської сільської ради від 10.12.2013 року № 569. Після смерті [PERSON] вони продовжують користуватися та володіти даним житловим будинком з надвірними будівлями . За життя спадкодавець з невідомих причин не зареєстрував своє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в МБТІ . Недійсність біржового договору купівлі-продажу та відсутність державної реєстрації права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок унеможливлюють нотаріальне посвідчення та видачу свідоцтва про право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями , а також нотаріальне посвідчення та видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 12 частину житлового будинку з надвірними будівлями . Тому прохають визнати договір купівлі-продажу від 28 грудня 1998 року , укладений на Комсомольській універсальній товарній біржі та зареєстрований реєстратором КуТБ Казаковою О.П. в реєстраційному журналі під № 291 від 28.12.1998 року - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за законом та за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями , що розташований за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю та прохали задовольнити . Відповідачі та треті особи в судове засідання не з»явились , про розгляд справи повідомлені належно , заперечень проти позову не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , вислухавши учасників судового розгляду , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за Заповітом або за законом . За життя [PERSON] не залишено заповіту відносно свого майна . Отже спадкування після його смерті має здійснюватись за законом . Статтею 1261 ЦК України встановлено , що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки . Згідно зі ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Неповнолітня особа відповідно до ст.32 ЦК України , вважається такою , що прийняла спадщину, автоматично . Спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Статтею 1272 ЦК України закріплено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини . Якщо спадкоємець протягом строку , встановленого ст. 1270 ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини , він вважається таким , що не прийняв її . Позивач [PERSON] не прийняла спадщину після померлого чоловіка , оскільки не проживала на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем , та не подала заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством строку . Згідно з чинним законодавством позивач [PERSON] має право на 12 частку житлового будинку з надвірними будівлями , оскільки це нерухоме майно було придбано її чоловіком в період перебування ними в зареєстрованому шлюбі , а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач [PERSON] прийняла спадщину автоматично , так як на момент смерті її батька - [PERSON] була неповнолітньою , їй виповнилося 14 років . Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР , який діяв в період укладення біржового договору купівлі-продажу , договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений , якщо хоча б однією із сторін є громадянин . Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору ( стаття 47 даного Кодексу ). Згідно з ч 2 ст. 47 ЦК УРСР , якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду , що потребує нотаріального посвідчення , а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди , суд вправі за вимогою сторони , яка виконала угоду , визнати угоду дійсною. В даному випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається . У відповідності до п. 4 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними згідно з ЦК УРСР ( 1963 року ) , якщо угода потребує нотаріального посвідчення , суд за вимогою сторони , яка виконала угоду , її правонаступників вправі визнати угоду дійсною. Згідно статті 15 Закону України « Про товарну біржу « в редакції, чинній на момент укладання [PERSON] біржового договору купівлі-продажу , угоди , зареєстровані на біржі , не підлягали нотаріальному посвідченню . Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вказаної норми чинного законодавства у біржовому договорі купівлі-продажу , укладеному [PERSON] міститься застереження про те , що « Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає «. З врахуванням вказаного застереження у біржовому договорі купівлі-продажу та враховуючи юридичну необізнаність сторін біржового договору купівлі-продажу вбачається , що купівля-продаж житлового будинку з надвірними будівлями не була оформлена договором , посвідченим нотаріально , лише внаслідок помилки сторін щодо необов'язковості такого посвідчення. Сторони біржового договору - [PERSON] та [PERSON] досягли згоди по всіх істотних умовах купівлі-продажу житлового будинку та повністю виконали його умови. [PERSON] повністю сплатив продавцю грошові кошти , еквівалентні вартості житлового будинку , що підтверджується п. 3 біржового договору купівлі-продажу , та підписом продавця [PERSON] в цьому договорі . Пунктом 6 біржового договору купівлі-продажу встановлено , що покупець придбає право власності на житловий будинок з моменту підпису вказаного договору та реєстрації його на біржі . В свою чергу продавець [PERSON] передала житловий будинок покупцю. Покупець [PERSON] разом з сім»єю користувалися вказаним нерухомим майном протягом всього часу з моменту його придбання . Померлий [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку орієнтовно з лютого 1999 року по день смерті - [INFO] , про що свідчить довідка Бондарівської сільської ради Кременчуцького району від 10.12.2013 року № 569. Після його смерті позивачі продовжують володіти та користуватись житловим будинком з надвірними будівлями . У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку , визначеному законом . Відповідно до ст . 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із право чинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється , або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . Вказане нерухоме майно було придбано [PERSON] в період перебування в шлюбі з [PERSON] , а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи те , що право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями виникло у 1998 році , правовий режим цього майна в контексті прав подружжя щодо нього регулюється нормами Закону України « Про власність « та кодексом про шлюб та сім»ю. Згідно ст. 16 Закону України « Про власність « майно , нажите подружжям за час шлюбу , належить їм на праві спільної сумісної власності . Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім»ю. Відповідно ст . 22 Кодексу України про шлюб та сім»ю - майно , нажите подружжям за час шлюбу , вважається його спільною сумісною власністю. Згідно п.п.1.1 п. 1 Глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 року № 2965, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 28220595 - у разі смерті одного з подружжя Свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого , які прийняли спадщину . Таке свідоцтво було видане на половину спільного майна . Єдиним спадкоємцем першої черги по Закону після померлого є [PERSON] Згідно довідки Бондарівської сільської ради Кременчуцького району , Полтавської області № 569 від 10.12.2013 року - [PERSON] , який помер [INFO] належить житловий будинок з господарськими будівлями , які розташовані на земельній ділянці , розміром 0,31 га в тому числі під будівлями 0,18 га , що належить йому згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІІ -ПЛ № 056824 від 05.05.2003 року . На день смерті у вказаному будинку [PERSON] був зареєстрований один . Вказаний житловий будинок позначений згідно технічного паспорту, виготовленого 16.03.2012 року , інвентаризаційна справа № 63 та позначений : А - житловий будинок , Аг- ганок , к - колодязь питний , що розташований за адресою : [ADDRESS] .

Outcome: approved