Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON] мотивували вимоги тим, що є власниками земельних ділянок, площами по 0,0400 га в СТ «Ромашка» масив «Пирогово-2» м. Вінниці на підставі державних актів серіі [NUMBER] від 04.11.2010 р. та серії [NUMBER] від 02.03.2009 року відповідно. Дані ділянки межують з ділянкою [PERSON] [NUMBER], площею 0,0532 га, яка належить їй на підставі державного акту серії [NUMBER] від 03.02.2006р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010600100116 та виданого відповідно до рішення Агрономічної сільської ради від 08.08.2001 року. Разом з тим, сільрадою приймалось рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,04 га для садівництва. Незважаючи на рішення ради відповідач самовільно зайняла частину ділянок, які належать позивачам, площею 0,0132 га і встановила залізобетонний паркан. Відповідно до ст.ст. 152, 212 ЗК України, ст.ст. 319, 321, 386 ЦК України та з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 164 т. 2, 178 т. 2, 149 т. 3) зобов`язати [PERSON] звільнити зайняту без належних на те підставі земельну ділянку, площею 0,0056 га, що належить [PERSON] згідно державного акту, шляхом знесення за її рахунок металевого паркану, який складається з бетонного фундаменту, металевих труб та металевої сітки, відповідно до додатку № 4 план-схеми до висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-109 від 08.07.2013 року; зобов`язати [PERSON] звільнити зайняту без належних на те підстав земельну ділянку, площею 0,0013 га, яка належить [PERSON] згідно державного акту, шляхом знесення за її рахунок залишків паркану, який складається з бетонного фундаменту, металевих труб та металевої сітки, відповідно до додатку № 4 план-схеми до висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-109 від 08.07.2013 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.02.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600100116, на земельну ділянку, площею 0,0532 га, для ведення садівництва в [ADDRESS] виданий на ім`я [PERSON]; зобов`язати управління Державного агентства земельних ресурсів у м. Вінниці скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.02.2006 р., який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600100116, на земельну ділянку, площею 0,0532 га, для ведення садівництва в [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримали, пояснили, що державний акт [PERSON] слід визнати недійсним, оскільки площа ділянки, яка передавалась у власність за рішенням ради не відповідає тій площі, що зазначена в державному акті. Тому відповідач безпідставно користується ділянкою, площею 132 кв.м., яка належить позивачам, обгородивши її парканом. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позов не визнали, оскільки відповідачем не були порушені права позивачів. Представник відповідача - управління Держземагенства у м. Вінниці Вінницької області Павловська О.Л. в частині зобов`язання скасувати державну реєстрацію державного акта [PERSON] позов не визнала, подала письмові заперечення (а.с. 220-221 т. 2), в решті - покладалась на думку суду. Представник Вінницької міської ради Олексюк Т.С. вважає, що Вінницька міська рада не може бути відповідачем у даній справі, оскільки рішення щодо передачу у власність ділянки [PERSON] не приймала і державний акт не видавала. Представник Агрономічної сільської ради Постовий В.П. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Статтею 96 ЗК України визначено обов`язок землекористувачів не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Способи захисту прав визначені законом. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.03.2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0400 га, в СТ «Ромашка» масив «Пирогово-2» м. Вінниці. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.11.2010 року [PERSON] є власником земельної ділянки б/н, площею 0,0400 га в СТ «Ромашка» масив «Пирогово-2» м. Вінниці. [PERSON] є власницею ділянки [NUMBER], площею 0,0532 га, в СТ «Ромашка» масив «Пирогово-2» м. Вінниці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03.02.2006 року на підставі рішення Агрономічної сільської ради від 08.08.2001 року 19 сесії 3 скликання, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600100116 (а.с. 16, 23 т. 1). Дана ділянка має кадастровий номер [NUMBER]. Враховуючи те, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] оглянута не була в зв`язку з неможливістю встановлення її місцезнаходження, суд приймає до уваги обставини, що встановлені в рішенні Ленінського райсуду м. Вінниці від 20.09.2011 року у справі № 2-1061/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. При розгляді справи № 2-1061/11 судом було встановлено, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку, площею 0,0532 га, [PERSON] погодила межі земельної ділянки із сусідніми землекористувачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що зазначено в протоколі погодження (встановлення) та закріплення меж в натурі (на місцевості) від 24.01.2006 року. Межі земельної ділянки закріплені межовими знаками в кількості 4-х штук і проходять по краю металевої сітки. Даний протокол складений в присутності представника ДП «Департамент земельного кадастру та ГІС» Кулика П.В. Претензій щодо невідповідності меж суміжні землекористувачі і землевласники не мали. Слід зазначити, що протокол був оглянутий в судовому засіданні і на підставі зібраних у справі доказів суд прийшов до висновку про порушення [PERSON], [PERSON] прав позивачки [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0532 га і зобов`язав їх звільнити самовільно зайняту земельну ділянку [NUMBER] та привести її до первинного стану шляхом знесення металевої огорожі. При розгляді даної справи в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є власником суміжної ділянки з 1997 року і підтвердив, що [PERSON] погодила із всіма співвласниками межі своєї ділянки, а паркан між ділянкою [PERSON] і ділянками [PERSON] та [PERSON] існував ще за попередніх власників. Ніколи сусіди не мали претензій один до одного з приводу меж, а на місці ділянок [PERSON] та [PERSON] завжди існував пустир. Дані обставини також підтвердила свідок [PERSON] Свідок [PERSON], який є головою правління ГО «Об`єднання садівників» пояснив, що ділянка [PERSON] раніше перебувала в користуванні [PERSON], вона завжди була огороджена металевим парканом на бетонному фундаменті. Межі між сусідами були погоджені, тому він затвердив їх підписи у протоколі. Також додав, що в садовому товаристві існує невідповідність фактичного розташування ділянок їх правовстановлюючим документам. Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] набули права власності на земельні ділянки, площами 0,0400 га, в 2010 та 2009 роках відповідно. [PERSON] земельна ділянка, площею 0,0400 га, була передана у власність на підставі рішення Вінницької міськради від 19.09.2008 р. № 2081 (а.с. 116-117 т. 3). При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] було складено акт встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та зон обмежено здачі межових знаків під охорону на зберігання 28.12.2008 року. В акті зазначено, що встановлено межі ділянки, площею 0,0400 га для ведення садівництва, що передана [PERSON], які проходять 1-2 по отвору, 2-3 по межових знаках, 3-1 по сітці. Межі в т. 2 закріплені дерев`яним кілком, інші межові знаки проходять по існуючій огорожі. Заперечень при встановленні меж не виявлено. До акту наданий план земельної ділянки [PERSON] із підписами сусідів-суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 119-120 т. 3). [PERSON] придбав земельну ділянку у [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.2009 року (а.с. 132 т. 3) і межі земельної ділянки були встановлені межовими знаками. Разом з тим, межі не погоджувались із суміжними землевласниками, їх підписи в плані відсутні (а.с. 138-139 т. 3). В судовому засіданні також було встановлено, що металевий паркан на фундаменті між ділянками позивачів і ділянкою відповідачки, по якій були встановлені межові знаки, не зміщувався. Таким чином, підстав стверджувати, що земельна ділянка, площею 0,0132 кв.м., належить позивачам, проте вона самовільно зайнята [PERSON], немає. Суд враховує, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку в 2006 році, погодивши межі із сусідами, а позивачі у справі в 2009, 2010 роках. Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь з ДП ПАТ НВК «Світязь» від 21.03.2013 року, відповідно до якої земельна ділянка [PERSON] за координатами не відповідає її фактичному місцю розташування (зміщена на 7,4 м на проїзд) (а.с. 262 т. 1). Про те, що площа та конфігурація ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], що зазначені в правовстановлюючих документах відрізняються від площі та конфігурації земельних ділянок, які перебувають у їх фактичному користуванні, зазначено і у висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-109 від 08.07.2013 року (а.с. 2-18 т. 2) і схематично зображено на схемі в додатку № 2 до висновку експертизи. Так, експертом було встановлено, що фактична площа земельної ділянки [PERSON] становить 419 кв.м., фактична площа земельної ділянки [PERSON] - 385 кв.м., фактична площа земельної ділянки [PERSON] - 368 кв.м. (а.с. 4, 5 т. 2). Експертом зазначено, що співставлення площ спірних ділянок проводилось згідно фактичних координат. Разом з тим, оскільки ділянка [PERSON] за координатами не відповідає її фактичному місцю розташування, і межі ділянок [PERSON] та [PERSON] також зміщені, підстав вважати, що [PERSON] користується частиною ділянок, що належать на праві власності позивачам, немає. Тому твердження [PERSON], [PERSON] про порушення їх прав [PERSON] є необґрунтованим. Відсутність порушення прав з боку відповідачки також було встановлена рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 20.09.2011 року у справі № 2-1061/11, яким зобов`язано [PERSON], [PERSON] звільнити самовільно зайняту ділянку [PERSON] Відповідно до ст. 214, 215 ЦПК України при ухваленні рішення, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то ким. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що права позивачів відповідачкою порушені не були, тому захисту не підлягають в обраний позивачами спосіб - шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити зайняту без належних на те підстав ділянку, площею 0,0056 га, яка належить [PERSON] і земельну ділянку, площею 0,0013 га, яка належить [PERSON], а також шляхом визнання недійсним державного акта на право власності [PERSON] на ділянку, площею 0,0532 га.

Outcome: dismissed