Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

[PERSON] , 30 жовтня 2019 року звернувся до суду із позовом та просить визнати за ним право на одержання земельної частки (паю) за рахунок земель резервного фонду Бочманівської сільської ради Подільського району Одеської області, як колишньому члену КСП « Шевченко ». Свої вимоги мотивував тим, що з 1987 року він був членом КСП «Шевченко», с. Бочманівка Котовського району Одеської області. На час розпаювання земель колгоспу позивач працював у ньому та був його членом, проте його прізвище помилково не було внесено до списків членів КСП «Шевченко». Вважає, що він має право на отримання земельного паю. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на позові наполягав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти заявлених вимог не заперечував та просив розглянути справ у відсутність представника сільської ради. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу з протоколу №3 засідання правління колгоспу «Шевченко» від 05 лютого 1988 року заяву [PERSON] про прийняття його в члени колгоспу задоволено. В книгах протоколів засідань членів правлінь, загальних зборів та рішеннях, прийнятих ними за 1999-2000 роки, рішення щодо [PERSON] не значаться. Згідно архівної довідки про стаж трудового архіву Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №355/05-17 від 01 грудня 2016 року, в документах архівного фонду №44-Т, опис 1-о/с «Сільськогосподарське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченко» с. Бочманівка Подільського (Котовського) району Одеської області, у книгах обліку праці та розрахунків з колгоспниками значиться прізвище « [PERSON] » (рос. так у тексті) та нарахування йому вихододнів за такі роки, а саме: у 1988 році 171 вихододні, у 1989 році 267 вихододнів, у 1990 році 264 вихододнів, у 1991 році 68вихододні, у 1992 році 50 вихододні. 25 червня 1996 року КСП «Шевченко» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-14-008. [PERSON] не було внесено до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акта, сертифікат на земельну частку (пай) він також не отримував, що не заперечувалось учасниками справи. Згідно архівної довідки про реорганізацію трудового архіву Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №354/05-17 від 28 листопада 2016 року, колгосп «Шевченко» реорганізовано у 1992 році на КСП «Шевченко», та у 2000 році у СП ТОВ «Шевченко». Згідно відомостей Міністерства юстиції України, 14.01.2009 року зареєстровано припинення юридичної особи СП ТОВ «Шевченко», правонаступників не має. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України(у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомоюстатті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першоїстатті 22ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22,23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, судом встановлено, що на момент отримання 25 червня 1996 року КСП «Шевченко» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього товариства і мав право на внесення його до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку, тому суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай). При таких обставинах, позов вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved