Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Петровська В.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який в подальшому уточнив, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.02.2009р. Іншим співвласником зазначеної квартири є [PERSON] .. Вказана квартира [ADDRESS] . В зазначеній квартирі на даний час зареєстроване місце проживання відповідача - [PERSON] , але останній не проживає там більше 3 років. Наявність реєстрації місця проживання відповідач є перешкодою у здійсненні його прав власника квартири, оскільки перешкоджає, зокрема, оформити субсидію. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Петровська В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач, сповіщений про час, дату та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Треті особи, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від [PERSON] до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що дала згоду на реєстрацію місця проживання відповідача тимчасово, останній в квартирі [ADDRESS] ніколи не жив, знятися з реєстрації добровільно відмовляється. Просила позов задовольнити. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач - це її чоловік, а відповідач - це колишній знайомий її свекрухи, який просив тимчасово його зареєструвати у квартирі [ADDRESS] . Але [PERSON] в цій квартирі ніколи не жив. В зазначеній квартирі з літа 2017 року проживає вона, її чоловік та їх дитина. Ніяких речей відповідача в цій квартирі немає, де він проживає вона не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - це син її подруги. Відповідача вона знає, як знайомого матері позивача. Також зазначила, що колись [PERSON] радилася з нею з того приводу, що її знайомому для роботи потрібно зареєструвати місце проживання. [PERSON] дозволила зареєструватися відповідачу в квартирі [ADDRESS] Знає, що відповідач в цій квартирі ніколи не жив, речей його там немає. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 37/240 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, від 20.02.2009р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21943866 від 20.02.2009р., а також технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7, 23-25). Відповідно до листа Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №77 від 07.02.2019р., іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є: 1/8 ч. (квартира 4) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управління міського господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 25.08.1998р.; 3/20 ч. (квартира 6) [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 18.03.2002р. (по 3/40 ч. за кожним); 1/10 ч. (квартира 2) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 31.10.2002р.(по 1/30 ч. за кожним); 1/15ч. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Чуєвою Т.Т. приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 22.02.2010р. р.№308; 1/9 ч. (квартира1) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Степаненко Т. А . приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від11.07.2017р. р.№1507;. 1/24 ч. (квартира [NUMBER] ) [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Чуєвою Т.Т., приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 08.09.2017р. р.№887, 1/24ч. (квартира [NUMBER] ) [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Чуєвою Т.Т., приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 08.09.2017р. р.№877 (а.с.63). Як вбачається з акту про не проживання особи в житловому будинку від 01.09.2018 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , в зазначеному будинку [PERSON] не мешкає з липня 2017 року, його речей в житловому будинку немає. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] не був та не є членом сім`ї співвласників квартири - позивача по справі та третьої особи [PERSON] , тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві спільної часткової власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved