Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] в липні 2016 року заявив позов, за яким з урахуванням наступних уточнень, просив стягнути на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням належного йому автомобіля: з ПАТ «Страхова група «ТАС» - 12856,88 грн. страхового відшкодування; з [PERSON] - 44605,71 грн., в тому числі 17322,69 грн. втрати товарної вартості та 1500 грн. на оплату оцінки завданої шкоди. Позов мотивовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля позивача «Тойота», р.н. [NUMBER], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також ухиленням страхової компанії від виконання договірних зобов'язань. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, остання надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник ПАТ «Страхова група «ТАС» [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю. [PERSON] також заперечив проти позову, і пояснив, що заподіяна позивачу шкода повністю відшкодована страховою компанією. Судом встановлено таке. Постановою судді Святошинського районного суду від 08 квітня 2016 року, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.02.2016р. в м Києві на перехресті вул. Уборевича - вул. Чорнобильська, за участю автомобіля «Тойота», р.н. [NUMBER], належного [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], останнього визнано винним та притягнуто до відповідальності по ст. 124 КУпАП України, тобто визнано виним в порушенні ПДР України, що призвели до пошкодження транспортних засобів. Відповідальність власника транспортного засобу «Хюндай», р.н. [NUMBER], на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до полісу обов'язкового страхування №АІ/4630860, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в розмірі 50000 грн. [PERSON] на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) повідомив СК про ДТП), та відповідно подав заяву про виплату страхового відшкодування. ПАТ «Страхова група «ТАС» визнали ДТП страховою подією, і на підставі страхового акту від 24.06.2016 року №98258р/4б/16 виплатили позивачу страхове відшкодування в сумі 28377,60 гривень. В наступному автомобіль позивача було відремонтовано ТОВ «ВіДі Автосдрата». Витрати на ремонт згідно акту виконаних робіт від 17.06.2016р. склали 708332,52 грн., і сплачені позивачем повністю, що підтверджується відповідними платіжними документами. У зв'язку з останніми обставинами ПАТ «Страхова група «ТАС» 19.10.2016р. доплатила позивачу в рахунок страхового відшкодування податок на додану вартість на складові автомобіля, що підлягали заміні, в сумі 8765,52 грн. Страхове відшкодування, як це вбачається з матеріалів страхової справи, розраховане на підставі звіту №11-D/20/7, що виконаний оцінювачем [PERSON] 26.04.2016р. на замовлення ПАТ «Страхова група «ТАС». За звітом матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Тойота», р.н. [NUMBER], складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням фізичного зносу запчастин, коефіцієнт фізичного зносу визначено згідно з п. 7.38 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів. Представник [PERSON] в суді пояснив, що єдиною підставою для нарахування фізичного зносу стала деформація правого переднього крила автомобіля, що не відноситься до ДТП. Дійсно оцінювачем при огляді транспортного засобу, як це вбачається з протоколу від 22.04.2016р., виявлено незначну деформацію правого переднього крила автомобіля. З огляду на фото долучене до звіту, вбачається, що вказане пошкодження навіть не призвело до пошкодження лако-фарбового покриття крила автомобіля. За таких об'єктивних даних, визнати, що внаслідок наведеного пошкодження погіршився технічний стан транспортного засобу в розумінні пунктів 3.9 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, суд не може, а тому застосування для визначення матеріального збитку заподіяного позивачу коефіцієнту фізичного зносу є необґрунтованим. На це ж вказує і те, що оцінювач ФОП [PERSON], при проведенні оцінки матеріального збитку щодо цього ж ТЗ на замовлення позивача, як це вбачається з його звіту від 10 червня 2016 року №213/5-16, не знайшов підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу. До того ж, за підстав відсутності об'єктивних даних фізичного зносу автомобіля, цим оцінювачем до матеріального збитку включено і втрати товарної вартості автомобіля в сумі 17322,69 грн. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. А також витрати. Які особа зробила або мусить зробити для віновлення свого порушенного права (реальні збитки). Згідно з ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, відповідно до ст. 1194 ЦК України, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин та вимог закону, суд погоджується з позивачем, що відповідачі мають відшкодувати йому реальні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 70832,52 грн., а також компенсувати втрату товарної вартості автомобіля в сумі 17322,69 грн. Отже, на відшкодування шкоди заподіяної майну позивача підлягає стягненню: з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 12856,88 грн. в рахунок страхового відшкодування, що разом з виплаченими сумами становить ліміт відповідальності за договором страхування (12856,88+28377,60+8765,52); з [PERSON] - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 20832,52 грн. (70832,52-50000), та 17322.69 грн. на компенсацію втрати товарної вартості автомобіля. При цьому, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що рахунок виконаних робіт з ремонту автомобіля позивача є завищеним, в рахунок включені запчастини та роботи не пов'язані з подією ДТП, тощо, як надумані. Що стосується вимог позову про стягнення з [PERSON] витрат на проведення оцінки завданого збитку, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, оскільки, за обставин справи, такі витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Ці витрати в сумі 1500 грн. суд включає до витрат позивача на забезпечення розгляду справи, тобто до судових витрат, що разом з судовим збором в сумі 662,29 грн., мають бути розподілені між сторонами пропорційно частці задоволених вимог, відповідно і на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Розглянувши вимоги позову про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, за необґрунтованістю. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial