Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON]Д звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в особі представника [PERSON], Великокучурівської сільської ради, про часткове скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], 14.05.1983р. зареєструвала шлюб із [PERSON], який розірвано 18.03.1998р. Шлюб було розірвано лише формально, оскільки це було необхідно для можливості подальшого виїзду в США на заробітки. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] До шлюбу з [PERSON], останній перебував в іншому шлюбі із [PERSON], від якого в нього народився син [PERSON], [INFO] Вказаний шлюб розірвано 25.09.1975р. 15.06.2017р. помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги якої є троє дітей. [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) О.Д. відмовилась від спадщини на користь іншого спадкоємця - свого брата [PERSON] За час спільного подружнього життя було розпочато будівництво житлового будинку літ. А загальною площею 176,20 кв.м., житловою 84,00 кв.м., господарських будівель і споруд. Будівництво велось з 1996 року по 2012 рік. Кошти на будівництво виділялись особисто позивачем, оскільки вона з 1998 року перебувала в США на заробітках. Після смерті колишнього чоловіка, при поданні до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, виявилось, що існує правовстановлюючий документ на житловий будинок, який будувався [PERSON] за кошти позивача - свідоцтво про право власності серії САЕ № 357522 від 20.09.2012р., яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради № 67 від 12.09.2012р. [PERSON] за життя здав в експлуатацію збудований житловий будинок і визнав право власності на нього. [PERSON] \~просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради в частині оформлення права власності на [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.09.2012 року, видане виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради в частині посвідчення за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку, гаражу літ. Е, криниці № 1, огорожі № 2-6, що знаходяться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області та визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частки житлового будинку, 1/2 частки гаражу літ. Е, 1/2 частки криниці № 1, 1/2 частки огорожі № 2-6, що знаходяться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, стягнути з [PERSON], [PERSON], Великокучурівської сільської ради, на її користь, судові витрати солідарно. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представника [PERSON], [PERSON] заявлений позов, який в подальшому доповнив підтримав та просив його задовільнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON]Д, позовні вимоги [PERSON] визнав. У судовому\~ засіданні представника [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнав, посилаючись на відзив, який наданий суду 12.09.2018 року, просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача - Великокучурівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві, просив справу розглядати без участі їх представника. Свідки [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], виїхала в США в 1998 році, та звідти висилала гроші на будівництво будинку, який почав будуватися в 1996 році. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON], 14.05.1983р. та [PERSON], перебували у шлюбі, який розірвано 18.03.1998р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 76 (а.с.6). Від шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] До шлюбу з [PERSON], останній перебував в іншому шлюбі із [PERSON], від якого в нього народився син [PERSON], [INFO] Вказаний шлюб розірвано 25.09.1975р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.5) 15.06.2017р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги якої є троє дітей. [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) О.Д. відмовилась від спадщини на користь іншого спадкоємця - свого брата [PERSON], що підтверджується її заявою від 12.12.2017р. За час спільного подружнього життя розпочато будівництво житлового будинку літ. А загальною площею 176,20 кв.м., житловою 84,00 кв.м., господарських будівель і споруд. Будівництво велось з 1996 року по 2012 рік. Кошти на будівництво виділялись особисто [PERSON], яка з 1998 року перебувала в США на заробітках. Значна частина грошей [PERSON] передавалась наручно, однак, кошти в сумі 44 300 (сорок чотири тисячі триста) доларів США перераховувались на імя [PERSON] та [PERSON] через банківські платіжні. З довідки виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району району Чернівецької області №4376 від 10.09.2018 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №37 особовий рахунок №1794 станом на 06.09.2012 рік, в житловому будинку по вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, склад зареєстрованих становив голова лвору- Мінтенко П.Д., мати- Мінтенко О.Д., сестра [PERSON], племінник [PERSON] На підставі рішення виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради № 67 від 12.09.2012р., (а.с.12) оформлено право власності на житловий будинок, та видано свідоцтво про право власності серії САЕ № 357522 від 20.09.2012р. (а.с.13) Відповідно до змісту ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сімейний кодекс України\~набрав чинності 01 січня 2004 року. Згідно до розділу\~VІІ\~Прикінцеві положення, п.6 Сімейний кодекс України\~регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Тому правовідношення, що виникли у сторін у 1991 році, належить регулювати Кодексом про шлюб та сімю 1969 року. Відповідно до\~ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»\~роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.ст.22,\~25,\~27-1 КпШС України\~спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Відповідно до\~ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. У п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»\~роз'яснено, що у справах про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд відповідно до\~ст.28 КпШС\~може в окремих випадках, з наведенням відповідних мотивів, відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або одного з подружжя, що заслуговують на увагу (зокрема, якщо один із подружжя за відсутності поважних причин не мав самостійного заробітку чи інших доходів, ухилявся від участі у придбанні чи утриманні майна, витрачав спільне майно на шкоду інтересам сім'ї) або коли це передбачено шлюбним контрактом. Ці ж положення закріплені в ст.ст.60,\~70 Сімейного кодексу України. Враховуючи зазначені вимоги закону, досліджені в судовому засіданні письмові докази судом установлено, що на спільні кошти, спільною працею, [PERSON] та [PERSON], побудували житловий будинок по вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, а тому зазначене нерухоме майно було спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до п.10\~ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно п.10 ч.2\~ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З розяснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 своєї постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі\~статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У звязку із цим суд відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України\~визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права та інтереси. Відповідно до ч.1\~ст.21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 1\~ст.393 ЦК України\~передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, рішення виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради № 67 від 12.09.2012 року в частині оформлення права власності на [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.09.2012 року серії САЕ № \~ \~ \~ \~357522, видане виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради в частині посвідчення за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку, гаражу літ. Е, криниці № 1, огорожі № 2-6, що знаходяться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області є такими, що частково не відповідають цивільному законодавству і порушують права [PERSON]Д, як співвласника спірного майна, а тому є частково незаконними та підлягають частковому скасуванню. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.368 ч.3 ЦК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Стаття 392 ЦК України\~передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи встановлені обставини, Суд дійшов до висновку, що за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], право власності на 1/2 частки житлового будинку, 1/2 частки гаражу літ. Е, 1/2 частки криниці № 1, 1/2 частки огорожі № 2-6, що знаходяться на вул. Головній, 77 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. В силу ч.1ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладено, ч.2\~ст.19 Конституції України, ст.ст.16,\~21,\~328,\~368,\~392,\~393 ЦК України, ст.ст.22,\~28 КпШС України,\~СК України,\~ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»,\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»,

Outcome: approved