Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 23 жовтня 2004 року між нею та [PERSON] (далі-відповідач), мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя між сторонами не склалося, подружні відносини між сторонами припинені з 2018 року. Також сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та спільного побуту, і за глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2004, запис № 977. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 02.12.2006, відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Спору про поділ майна подружжя на момент розгляду справи немає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивача, суд вважає за можливе відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved