Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 05 березня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про внесення змін до договору між батьками про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 01 серпня 2018 року, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові та з представником посилаються на те, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26 вересня 1998 року. Від шлюбу та спільного мешкання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки не склалися, сім`я розпалася і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано; судом не розглядалось питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та визначення и місця проживання. 01 серпня 2018 року сторони уклали Договір між батьками про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О. В. за реєстраційним номером 1671 згідно з ч. 2 ст. 7 і ч. 1 ст. 9 СК України. Так, частиною 4.6. Розділу 4. «Заключні положення» Договору передбачено наступне: «у разі вступу одного з Батьків у шлюб, а також виникнення інших обставин, що можуть призвести до істотних змін у звичному житті Дитини, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я будь-кого із Батьків до договору, якщо Батьки погодились, вносяться зміни та доповнення шляхом укладення додаткової угоди у простій письмовій формі». Частиною 4.4. Розділу 4. «Заключні положення» Договору передбачено: «Батьки зобов`язуються переглянути умови цього договору протягом 3 (трьох) місяців з моменту настання наступних обставин: 2) обгрунтована письмова заява одного з Батьків щодо внесення змін та доповнень до цього договору». Враховуючи, що в житті позивача настали обставини, що істотно впливають на умови Договору, виникла необхідність уточнити та деталізувати окремі його положення. Вимоги Договору щодо порядку внесення змін та перегляду його умов позивач надіслав рекомендованим листом з описом вкладення відповідачу заяву від 30 жовтня 2018 року про внесення змін та доповнень до Договору між батьками та Додаткову угоду № 1 до Договору, запропоновану до підписання. На час подання позову вже минуло понад три місяці, проте відповідач жодних зауважень або згоди на підписання договору не висловила, таким чином уникає необхідності вирішити дане питання, що призвело до необхідності звернутися до суду з даною позовною заявою. Передумовами зміни умов Договору, на думку позивача, є те, що: 07 вересня 2018 року позивачем було укладено шлюб з [PERSON] за актовим записом № 2265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , також 27 серпня 2018 року позивач був звільнений з посади директора АО «Дніпротехмаш» та наразі є безробітним, що підтверджується копією трудової книжки, дані обставини в сукупності призвели до зміни матеріального стану позивача та безперечно зумовили істотні зміни в звичному житті спільної дитини сторін. Донька сторін досягла шістнадцятирічного віку та відповідно до ст. 32 ЦК України має неповну цивільну дієздатність, у зв`язку з чим набуває певних прав та обов`язків, що є істотною обставиною та повинно враховуватися в Договорі між батьками. Проте деякі положення цього Договору, на думку позивача, є або незаконними, або такими, що не враховують інтереси дитини. Також умови діючого Договору між батьками не передбачають строки, а також порядок виплати та підстави цільового використання аліментів, що порушує вимоги ст. 189 СК України та п. 4.15. Глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Дані порушення зумовлюють для позивача труднощі в розумінні та виконанні покладених на нього фінансових зобов`язань. Також звертає на себе увагу, що у більшості умов Договору між батьками не врахована думка дитини, а положення щодо вибору місця проживання та перетинання державного кордону України дитиною взагалі суперечать чинному законодавству України, що неприпустимо в розумінні СК України. Разом із вище вказаним, позивачем зазначено, що укладена між сторонами Додаткова угода від 01 серпня 2018 року до Договору між батьками є нікчемною, оскільки укладена без дотримання вимог про нотаріальне посвідчення правочину передбачених ст. 209 ЦК України, а окремі її положення є незрозумілими та допускають подвійне тлумачення, що зумовлює неможливість її виконання. З огляду на все вищевказане позивач вважає необхідним внести до вказаного Договору зміни, текст яких і запропонував відповідачці, але тривалий час відповіді не отримав. Отже, сімейні стосунки в них не склалися, в сім`ї стали виникати непорозуміння, конфлікти, почалися складнощі, сім`я фактично розпалась, шлюб рішенням суду розірвано. Після цього вони мешкають окремо. Склалися нові, інші обставини, які потребують вирішення стосовно виховання та утримання, навчання їх дитини. Врегулювати спір у досудовому порядку не вдалося, оскільки відповідач не надала відповідь на надіслану заяву та Додаткову угоду. Крім того, нормальні відносини з відповідачем припинені, мешкають окремо і дитина залишилися мешкати з відповідачкою. Дитина навчається, потребує виховання та утримання, лікування і відпочинку, батьки повинні нести витрати на організацію її і свого життя. Отже, просив внести вказані відповідні зміни до договору між батьками, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та/або її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вказаним і матеріалами справи, на думку суду, позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти задоволення позову і вважала за можливе розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З`ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені й добуті докази, суд вважає позовну заяву обгрунтованою і підлягаючою задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~ \~ \~ \~Судом в судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26 вересня 1998 року. Від шлюбу та спільного мешкання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Судом не розглядалось питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та визначення и місця проживання. 01 серпня 2018 року сторони уклали Договір між батьками про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О. В. за реєстраційним номером 1671. Згідно з ч. 2 ст. 7 СК України Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Ч. 1 ст. 9 СК України передбачено - подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Частиною 4.6. Розділу 4. «Заключні положення» Договору передбачено наступне: «у разі вступу одного з Батьків у шлюб, а також виникнення інших обставин, що можуть призвести до істотних змін у звичному житті Дитини, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я будь-кого із Батьків до договору, якщо Батьки погодились, вносяться зміни та доповнення шляхом укладення додаткової угоди у простій письмовій формі». Частиною 4.4. Розділу 4. «Заключні положення» Договору передбачено: «Батьки зобов`язуються переглянути умови цього договору протягом 3 (трьох) місяців з моменту настання наступних обставин: 2) обгрунтована письмова заява одного з Батьків щодо внесення змін та доповнень до цього договору». Враховуючи, що в житті позивача настали обставини, що істотно впливають на умови Договору, у позивача виникла необхідність уточнити та деталізувати окремі його положення. Враховуючи вимоги Договору щодо порядку внесення змін та перегляду його умов, позивач надіслав рекомендованим листом з описом вкладення відповідачу заяву від 30 жовтня 2018 року про внесення змін та доповнень до Договору між батьками та Додаткову угоду № 1 до Договору, запропоновану до підписання. На час подання позову вже минуло понад три місяці, проте відповідач жодних зауважень або згоди на підписання договору не висловила, таким чином уникає необхідності вирішити дане питання, що призвело до необхідності звернутися до суду з даною позовною заявою. Передумовами зміни умов Договору, на думку позивача, є те, що: 07 вересня 2018 року позивачем було укладено шлюб з [PERSON] за актовим записом № 2265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , також 27 серпня 2018 року позивач був звільнений з посади директора АО «Дніпротехмаш» та наразі є безробітним, що підтверджується копією трудової книжки, дані обставини в сукупності призвели до зміни матеріального стану позивача та безперечно зумовили істотні зміни в звичному житті спільної дитини сторін. З огляду на все вищевказане позивач вважає необхідним внести до Договору наступні зміни: І. Розділ 1. «Предмет договору»: пункт 1.1. викласти в наступній редакції: «Відповідно до цього договору Батьки домовились про порядок здійснення батьківських прав Матір`ю та [PERSON] , який проживає окремо від Дитини. Сторони підтверджують, що місце проживання Дитиною визначається самостійно відповідно до положень Цивільного кодексу України. При цьому, у разі зміни місця проживання Дитини, Мати зобов`язується попереджувати Батька із повідомленням точного місця проживання Дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання»; пункт 1.2. виключити. II. Розділ 2. «Права та обов`язки Сторін»: пункт 1. частини 2.1. викласти в наступній редакції: «безперешкодно спілкуватися з Дитиною, як за допомогою засобів телефонного та інтернет-зв`язку, так і особисто, за місцем проживання Дитини або за місцем визначеним за взаємною згодою між Дитиною та [PERSON] »; пункт 2. частини 2.1. викласти в наступній редакції: «безперешкодно спілкуватися з Дитиною, коли вона знаходиться в навчальних та лікувальних закладах особисто, якщо це не заважає навчальному або лікувальному процесу»; пункт 3. частини 2.1. викласти в наступній редакції: «брати участь у вирішенні питань отримання Дитиною освіти та медичного обслуговування. Бути її представником перед вищими навчальними закладами, незалежно від форми власності та територіальності, зокрема, укладати від імені Дитини контракт (договір, угоду) щодо отримання нею освіти та безпосередньо здійснювати виплати за контрактом на умовах та в порядку визначеному в ньому»; пункт 3. частини 2.2. викласти в наступній редакції: «брати участь у вихованні дитини добровільно, незалежно від стосунків сторін; надавати необхідне матеріальне забезпечення та утримання Дитини спільно з Матір`ю в рівному обсязі»; пункт 4. частини 2.2. виключити; дитина досягла шістнадцяти років та відповідно до ст. 32 ЦК України володіє неповною цивільною дієздатністю та здатна самостійно вирішувати порядок та спосіб спілкування з батьком. Враховуючи, що саме позивач сплачує вартість підготовки до міжнародного оцінювання рівня англійської мови по системі ТОЕFL, ІELТS, що підтверджується платіжними дорученнями від 25 жовтня 2018 року, 12 грудня 2018 року, 18 грудня 2018 року, 15 січня 2019 року, то в Договорі повинно закріплюватися відповідне положення пункту 3. частини 2.1. підпункт 1. пункту 5. частини 2.2. виключити; підпункт 2. пункту 5. частини 2.2. викласти в наступній редакції: «Щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа поточного календарного місяця, сплачувати аліменти на користь Дитини в розмірі однієї чверті щомісячного заробітку, але не більше ніж 20 000 (двадцять) тисяч гривень. При цьому одержувачем та розпорядником аліментів є [PERSON] , [INFO] . Аліменти сплачуються у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на особистий банківський рахунок Дитини за наступними реквізитами: (банк одержувача: АТ КБ «Приватбанк», Київ, Україна; код ЄДРПОУбанку:14360570, МФО банку: 305299; одержувач: [PERSON] , призначення платежу: 5363 [NUMBER] , [PERSON] , /ЯЯ; [NUMBER] , аліменти). Дитина самостійно одержує аліменти та розпоряджається ними на власний розсуд та на власну відповідальність відповідно до Цивільного кодексу України»; підпункт 3. пункту 5. частини 2.2. викласти в наступній редакції: «Утримувати Дитину до досягнення нею двадцяти трьох років, але виключно за умови продовження нею навчання після досягнення повноліття та укладення Батьком від її імені контракту щодо отримання освіти з вищим навчальним закладом (далі - контракт) згідно з пункту 3. частини 2.1. Розділу 2 Договору між батьками. При цьому, загальний розмір аліментів на повнолітню Дитину визначається у твердій грошовій сумі, що еквівалентна 200 000 доларів США (двісті тисяч доларів США нуль центів) згідно з курсом НБУ на дату укладення даного договору та призначена для покриття витрат на оплату вартості навчання, проживання, пансіон та особисті потреби Дитини. Аліменти не підлягають індексації. Аліменти на навчання, проживання, пансіон будуть виплачуватися Батьком виключно на банківський розрахунковий рахунок відповідного вищого навчального закладу в порядку та на умовах передбачених контрактом, протягом всього строку його дії, але не довше ніж до 18 квітня 2025 року включно. Якщо станом на 18 квітня 2025 року загальна сума аліментів, передбачена даним пунктом, не буде повністю використана на виплати за контрактом, то в період з 18 квітня 2025 року до 18 липня 2025 року включно залишок буде сплачено в порядку передбаченому підпунктом 2. пункту 5. частини 2.2. Розділу 2 Договору між Батьками. У разі зміни банківських реквізитів Дитина особисто надає Батькові актуальні реквізити власного банківського рахунку для зарахування даного залишку. Уразі, якщо загальна сума аліментів, передбачена даним пунктом, буде повністю використана на виплати за контрактом раніше ніж до 18 квітня 2025 року, то зобов`язання Батька утримувати Дитину до досягнення двадцяти трьох років у зв`язку з продовженням навчання припиняється, а обов`язок сплачувати кошти за контрактом покладається на Дитину та/або Матір, за їх рішенням»; пункт 1. частини 2.3. викласти в наступній редакції: «спільно з Дитиною визначати місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку, враховуючи місця спільного тимчасового перебування Дитини з Матір`ю як на території України, так і за її межами»; пункт 2. частини 2.3. викласти в наступній редакції: «спільно з Дитиною виїжджати на тимчасове або постійне місце проживання за межі території України, як за рахунок власних коштів, так і за рахунок коштів на утримання Дитини, в порядку передбаченому чинним законодавством України»; пункт 1. частини 2.4. викласти в наступній редакції: «при виїзді за кордон спільно з Дитиною інформувати Батька про країну перебування, термін, мету та умови перебування. По прибуттю до місця призначення - інформувати Батька про факт прибуття, та стан здоров`я Дитини»; пункт 5. частини 2.4. виключити; пункт 6. частини 2.4. виключити; частину 2.4. доповнити пунктом 7. наступного змісту: «брати участь у вихованні дитини добровільно, незалежно від стосунків сторін; надавати необхідне матеріальне забезпечення та утримання Дитини спільно з Батьком в рівному обсязі»; частину 2.4. доповнити пунктом 8. наступного змісту: «докладати усіх зусиль у спілкуванні з Дитиною для її всебічного духовно-морального та фізичного розвитку, вихованні у Дитини загальноприйнятих моральних цінностей»; пункт 1. частини 2.5. виключити; пункт 2. частини 2.5. викласти в наступній редакції: «Батьки зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором між батьками»; пункт 4. частини 2.5. виключити; частину 2.5. доповнити пунктом 5. наступного змісту: «Батьки зобов`язуються, не залежно один від одного, всебічно сприяти Дитині в оформленні всіх необхідних документів та вчиненні всіх необхідних дій, що є обов`язковими для її зарахування до вищого навчального закладу, незалежно від форми власності та територіальності. Зокрема Батьки зобов`язуються надавати будь які відомості, письмові документи (справки, довідки, характеристики), що стосуються їх особисто та є необхідними для виконання мети даного зобов`язання ». Підпункт 3. пункту 5. частини 2.2. Договору деталізовано та визначено порядок, строки здійснення розрахунків, оскільки діючою редакцію договору це не передбачено, що унеможливлює виконання зобов`язання належним чином, також зазначаю, що Позивачем (батьком) вже виконуються дані зобов`язання, а саме: Позивачем вже погоджено навчальний заклад дитини, що підтверджується копією запрошення на навчання та рахунку на оплату та сплатою навчання в розмірі 58\~985. 99 гривень, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 04 лютого 2019 року. III. Розділ 3. «Згода Батьків на певні дії»: пункт 1. частини 3.1. виключити; пункт 2. частини 3.1. виключити; пункт 3. частини 3.1. виключити; пункт 4. частини 3.1. виключити. Розділ 3, доповнити частиною 3.2. «Мати даним договором надає згоду на:» пунктом і. наступного змісту: «те, щоб Батько був представником Дитини перед вищими навчальними закладами, незалежно від форми власності та територіальності; зокрема, але не виключно, укладав від імені Дитини контракт (договір, угоду) щодо отримання нею освіти та безпосередньо здійснював виплати за контрактом, на умовах та в порядку визначеному в ньому, та з дотриманням підпункту 3. пункту 5. частини 2.2. Розділу 2. Договору між батьками»; доповнити частину 3.2. пунктом 2. наступного змісту: «отримання Батьком всіх необхідних письмових документів, відомостей, що стосуються особисто Матері, від будь яких органів, установ, підприємств, організацій (незалежно від юрисдикції, підпорядкованості та форми власності), що є обов`язковими для зарахування Дитини до вищого навчального закладу, виключно з метою виконання пункту 5. частини 2.5. Розділу 2. Договору між батьками». IV. Розділ 4. «Заключні положення»: частину 4.2. викласти в наступній редакції: «Цей Договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення Дитиною повноліття. У разі продовження навчання повнолітньою Дитиною [PERSON] продовжує свою дію до досягнення Дитиною двадцяти трьох років лише в частині підпункту 3. пункту 5. частини 2.2. Розділу 2. Договору»; частину 4.6. викласти в наступній редакції: «У разі вступу одного з Батьків у шлюб, а також виникнення інших обставин, що можуть призвести до істотних змін у звичному житті Дитини, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я будь- кого із Батьків до договору, якщо Батьки погодились, вносяться зміни та доповнення шляхом укладення додаткової угоди у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Додаткові угоди до цього договору, підписані Батьками та нотаріально посвідчені, мають обов`язкову юридичну силу, є невід`ємними частинами цього договору та обов`язковими до виконання. Таким самим шляхом Договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між Батьками питання зміни чи розірвання цього Договору вирішуються в судовому порядку з урахуванням вимог чинного законодавства України». З огляду на все вище вказане позивачем є необхідність приведення умов Договору у відповідність до змін істотних обставин. Отже, сімейні стосунки в них не склалися, в сім`ї стали виникати непорозуміння, конфлікти, почалися складнощі, сім`я фактично розпалась, шлюб рішенням суду розірвано. Після цього вони мешкають окремо. Врегулювати спір у досудовому порядку не вдалося, оскільки відповідач не надала відповідь на надіслану заяву та Додаткову угоду як до подачі позову, так і під час тривалого розгляду справи. Крім того, нормальні відносини з відповідачем припинені. Дитина навчається, потребує виховання та утримання, лікування і відпочинку, батьки повинні нести витрати на організацію її і свого життя. Виник спір, який в добровільному порядку не вирішено і позивач вимушений був звернутися з позовом до суду про внесення змін до договору. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу (СК) України. У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Зі змісту положень ч. 4 ст. 155 СК України випливає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В свою чергу ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України зобов`язує того із батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та надати можливості брати участь у її вихованні. Ч. 4 ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що «батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини». Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26 вересня 1998 року. Від шлюбу та спільного мешкання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Судом не розглядалось питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та визначення и місця проживання. 01 серпня 2018 року сторони уклали Договір між батьками про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О. В. за реєстраційним номером 1671. Згідно з ч. 2 ст. 7 СК України Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Ч. 1 ст. 9 СК України передбачено - подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно з ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). В житті позивача настали обставини, що істотно впливають на умови Договору, виникла необхідність уточнити та деталізувати окремі його положення. Враховуючи вимоги Договору щодо порядку внесення змін та перегляду його умов, позивач надіслав рекомендованим листом з описом вкладення відповідачу заяву від 30 жовтня 2018 року про внесення змін та доповнень до Договору між батьками та Додаткову угоду № 1 до Договору, запропоновану до підписання. На час подання позову та під час розгляду справи відповідач жодних зауважень або згоди на підписання договору не висловила, таким чином уникає необхідності вирішити дане питання, що призвело до необхідності звернутися до суду з даною позовною заявою. Передумовами зміни умов Договору є те, що дійсно: 07 вересня 2018 року позивачем було укладено шлюб з [PERSON] за актовим записом № 2265, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , також 27 серпня 2018 року позивач був звільнений з посади директора АО «Дніпротехмаш» та наразі є безробітним, що підтверджується копією трудової книжки, дані обставини в сукупності призвели до зміни матеріального стану позивача та безперечно зумовили істотні зміни в звичному житті спільної дитини сторін. Донька сторін досягла шістнадцятирічного віку та відповідно до ст. 32 ЦК України має неповну цивільну дієздатність, у зв`язку з чим набуває певних прав та обов`язків, що є істотною обставиною та повинно враховуватися в Договорі між батьками. Проте деякі положення Договору є або незаконними, або такими, що не враховують інтереси дитини. Також умови діючого Договору між батьками не передбачають строки, а також порядок виплати та підстави цільового використання аліментів, що порушує вимоги ст. 189 СК України та п. 4.15. Глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Дані порушення зумовлюють для позивача труднощі в розумінні та виконанні покладених на нього фінансових зобов`язань. У більшості умов Договору між батьками не врахована думка дитини, а положення щодо вибору місця проживання та перетинання державного кордону України дитиною взагалі суперечать чинному законодавству України, що неприпустимо в розумінні СК України. Разом із вище вказаним укладена між сторонами Додаткова угода від 01 серпня 2018 року до Договору між батьками є нікчемною, оскільки укладена без дотримання вимог про нотаріальне посвідчення правочину передбачених ст. 209 ЦК України, а окремі її положення є незрозумілими та допускають подвійне тлумачення, що зумовлює неможливість її виконання. Відповідно до ч. З ст. 160 СК України - якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховано, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» видами добровільного страхування можуть бути: страхування життя. Тобто ніхто не може бити змушений до цього виду страхування. Деталізовано розмір, порядок та строки сплати аліментів. Згідно ч. З ст. 179 СК України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Аліменти дійсно сплачуються на особистий рахунок дитини у відповідному розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями від 02 листопада 2018 року, 04 грудня 2018 року, 09 січня 2019 року. Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування; та п. 2 ч. З ст. - фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; ч. 2 договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 652 ЦК України 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Згідно зі ст. 653 ЦК України 1. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, ставлення позивача і відповідача до вказаної неповнолітньої дитини, враховуючи її інтереси та виходячи з того, що мешкання дитини з одним із батьків (а не з обома) або позбавлення батьківських прав, які надані батькам як до досягнення дитиною повноліття так і після цього і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків та нехтують ними щодо дитини, при цьому, приймаючи до уваги те, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження винної поведінки відповідача або нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, суттєвими змінами в житті сторін та їх дитини, суд погоджується з викладеними у позові доводами, у зв`язку із чим доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проаналізувавши сукупність наведених доказів та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, суд вважає за необхідне і доцільне визначити внести зазначені позивачем зміни до вказаного договору батьків стосовно умов утримання та виховання їх дитини, що повністю відповідає інтересам останньої. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Тобто, відповідач [PERSON] повинна довести, що її дiями не було порушено її права або права позивача чи їх дитини. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно вiдповiдача (крім передбачених законом, зазначених в позові) відносно місця мешкання дітей, аліментів, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог, неможливість сплати аліментів - є припущенням. \~ \~ \~ \~Не може суд прийняти до уваги незгоду відповідача з частиною позову, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено. \~ \~ \~ \~У відповідності з ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 1\~статті 185 СК України\~\~передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки\~Сімейний Кодекс України\~виходить із принципу рівності прав й обов`язків батьків.\~\~ Вищезазначене підтверджено і доведено доказами.\~\~ Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір, отже вказаний судовий збір також потрібно стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та внести до Договору між батьками про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків від 01 серпня 2018 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстраційним номером 1671 запропоновані позивачем зміни. \~ \~ \~ \~Таким чином позовні вимоги про внесення змін до договору між батьками від 01 серпня 2018 року в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved