Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], (далі - позивачі) звернулись до суду із позовом до Наливайківської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказали, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина зокрема на земельну ділянку площею 0,1996 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з кадастровим номером [NUMBER], що розташована у [ADDRESS]. Позивачі: [PERSON], як дружина померлого, а [PERSON], [PERSON], як діти померлого, належить до спадкоємців першої черги за законом та спадщину після смерті [PERSON] прийняли. Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом не має. Ще за життя померлий [PERSON], розпочав процедуру оформлення права власності на зазначену вище земельну ділянку у власність, проте отримати документ, що посвідчував би його право власності та зареєструвати його в установленому законом порядку не встиг, що і стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачам. То ж, позивачі, посилаючись на ст. 1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), просили суд визнати за ними у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації та отримання у власність земельної ділянки площею 0,1996 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з кадастровим номером [NUMBER], що розташована у [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не прибули, їх представник [PERSON] згідно поданої письмової заяви просив слухати справу у його та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштивого відправлення №0800104225825- 0802200041517 та №0800104240093-0802200041550, відповідач, Наливайківська сільська рада, свого представника в судове засідання не направила, причини його неявки не повідомила, в у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14.08.2018 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.09.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №396 за 2009 рік до майна померлого [INFO] [PERSON], яка надійшла до суду 06.09.2018 року та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 11.09.2018 року, виконавши дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09.10.2018 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 03.03.2009 року виконавчим комітетом Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №7 (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,1996 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з кадастровим номером [NUMBER], що розташована у [ADDRESS]. Так, рішенням Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області №226-23-IV від 12.01.2006 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2000 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Рішенням Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області №192-21-V від 19.06.2008 року [PERSON] вирішено затверджено технічну документацію із землеустрою щодо надання безоплатно у власність зазначеної земельної ділянки (а.с.17). Вказаній земельній ділянці площею 0,1996 га було присвоєно кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується довідкою Наливайківської сільської ради №244 від 20.06.2018 року (а.с. 18). Проте, за життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку на своє ім'я та отримати правовстановлюючий документ на неї. Так, державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки за результатами проведення пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що інформація у ДРРП щодо зареєстрованого права власності на земельну ділянку відсутня (а.с.19). Позивачі у справі належать до спадкоємців першої черги за знаком після смерті [INFO] [PERSON] та спадщину прийняли. [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 17.10.1992 року Наливайківською сільською радою, актовий запис №10 - а.с. 7) - дружина, [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 17.12.2001 року Наливайківською сільською радою, актовий запис №4 - а.с. 9), [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 28.09.1993 року Наливайківською сільською радою, актовий запис №6, свідоцтво про про шлюб серії [NUMBER], видане 30.04.2010 року Відділом РАЦСМакарівського РУЮ Київської області, актовий запис №33 - а.с.11, 12) - діти померлого [PERSON], на день смерті останнього були зареєстровані та проживали з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданої 12.09.2018 року Наливайківською сільською радою (а.с. 34). Окрім того, як вбачається із спадкової справи №396 за 2009 рік до майна померлого [INFO] [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с.27-30), [PERSON] звернулась до нотаріуса у визначений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON], [INFO], відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, як неповнолітній спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом, судом не встановлено. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст. ст. 1216, 1218, 1221, 1223, 1258, 1267, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивачі належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON], частки у спадщині кожного з яких є рівними, інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом не має, спадщину прийняли, і оскільки спадкодавець [PERSON], за життя не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, отримав рішення органу місцевого самоврядування про передачу йому у власність, за життя не встиг зареєструвати право власності, то до спадкоємців, тобто до позивачів відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на ім'я спадкоємців. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved