Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] 26.03.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які згідно з рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року стягуються з відповідача на її користь, на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючі з 05.03.2012 року до 14.02.2023 року - на тверду грошову суму у розмірі 600 гривень щомісячно. В своєму позові [PERSON] зазначає, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року з [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно. Станом на дату подання позову, згідно з законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1268 гривень. З моменту стягнення аліментів усі продукти та речі необхідні для виховання дитини подорощали. Крім того, дитина хворіє та перебуває на обліку у дитячій поліклініці у звязку з захворюваннями хребта та внутрішньочерепним тиском. Вказані захворювання потребують постійних лікувань та значних витрат на придбання ліків, оплату масажів та плавання. Відповідач не цікавиться долею дитини і йому не відомо про стан здоровя сина, та витрати яких він потребує. На підставі викладеного [PERSON] просить суд задовольнити позов у повному обсязі. [PERSON] подав суду письмові заперечення, згідно з якими позов не визнав у повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки розмір аліментів визначений за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року його зобовязано сплачувати аліменти у розмірі 350 гривень, щомісячно, що він і робить. Відповідач вважає, що обставини на які посилається позивачка в обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів є такими ж що і обставини, на які вона посилалась при стягненні аліментів. Також відповідач вважає необґрунтованим розмір аліментів у сумі 600 гривень, оскільки позивачкою не надано суду жодних доказів того, що у неї збільшились витрати на утримання дитини. Крім цього відповідач зазначає, що 18.07.2013 року він уклав шлюб з [PERSON] і 22.12.2013 року у них народилась спільна донька [PERSON]. На теперішній час відповідач так і не зміг офіційно працевлаштуватись за новим місцем проживання. На підставі викладеного [PERSON] вважає, що законних підстав для збільшення розміру аліментів не існує, оскільки його матеріальний стан не покращився, а навпаки, з урахуванням того що у нього народилась ще одна дитина погіршився. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду заяву, згідно з якою просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях та розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв позивача та відповідача, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197\~ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини: Так судом достовірно встановлено і не оспорюється сторонами, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження І-КГ № 005019 від 10.03.2005 року /а.с. 2/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.03.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючі з 05.03.2012 року до 14.02.2023 року /а.с. 4/. Згідно з довідкою Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 57 від 12.02.2015 року [PERSON] мешкає за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приозерне, вул. Леніна, № 58, разом з сином [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. У відповідності до розрахунку заборгованості з аліментів боржника [PERSON] від 25.02.2015 року, станом на 01.03.2015 року його заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] складала 3454 гривні 83 копійки /а.с. 7-8/. [PERSON], [INFO], страждає захворюваннями хребта та внутрішньочерепним тиском, що підтверджується консультаційним висновком лікаря-педіатра від 26.05.2015 року та епікризом від 03.04.2015 року /а.с. 25-26/. 18.07.2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-ЖД № 193180 від 18.07.2013 року /а.с. 17/. 22.12.2013 року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], свідоцтво про народження серії І-КИ № 471757 /а.с. 18/. Згідно з актом від 22.04.2015 року [PERSON] з серпня 2013 року проживає без реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня, б. № 26[ADDRESS] /а.с. 21/. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ст. 194 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Суд не приймає до уваги твердження позивачки, що збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки вони суперечать п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім цього суд не приймає до уваги твердження позивачки, що захворювання дитини також є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки така підстава відсутня у ст. 194 СК України. Враховуючи, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що після стягнення з [PERSON] аліментів у нього у новому шлюбі народилась ще одна дитина, постійного місця він не має, суд приходить до висновку, що його матеріальний стан не покращився, а навпаки погіршився, оскільки у відповідача зявився ще один утриманець. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду достовірних доказів на підтвердження обставин, які відповідно до вимог ст. 194 СК України є підставою для зменшення або збільшення (зміни) розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, не встановлено таких підстав і судом під час судового засідання. На підставі наведеного суд вважає позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: dismissed