Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовною заявою, якою просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 5,7900 га, кадастровий номер 2322786600:06:001:0134, укладений між позивачем та ФГ «Надія» та стягнути з останнього заборгованість за договором оренди у розмірі 53505, 99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,7900 га, кадастровий номер 2322786600:06:001:0134, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області. Між ФГ «Надія» та позивачем укладено договір оренди землі, згідно з яким відповідачу передана зазначена земельна ділянка в строкове платне користування на 10 років для ведення сільськогосподарського виробництва. Право оренди 22.11.2012 року зареєстроване відділом Держкомзему у Куйбишевському районі. В період з 2012 по 2019 роки відповідач не сплачував позивачу орендну плату, що є систематичним невиконанням істотних умов договору. Ухвалою суду від 02.11.2020 судом у відповідача витребувано копію договору оренди землі та належний позивачу примірник договору. Ухвалою суду від 25.11.2020 за неподання витребуваних судом доказів та неповідомлення про причини їх неподання до відповідача застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу. Ухвалою суду від 22.12.2020 заперечення ФГ «Надія», що надійшли до суду 21.12.2020, повернуті без розгляду у зв`язку з їх не підписанням уповноваженою особою. Ухвалою суду від 23.12.2020 у відповідача повторно витребувано зазначені в ухвалі суду від 02.11.2020 документи. Крім того, копію договору оренди землі витребувано також і у відділу в Більмацькому районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення кореспонденції (повістки про виклик, повторно: ухвали суду від 22.12.2020 про повернення заперечень без розгляду з додатками, а також ухвали суду від 23.12.2020 про повторне витребування доказів) на його адресу місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - [ADDRESS] . Проте відповідач в судове засідання явку уповноваженої особи чи представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань не подавав. Надіслана на його адресу кореспонденція повернулась до суду з відміткою проставленою на поштовому конверті 17.02.2021 про відсутність відповідача за адресою місцезнаходження. Іншої адреси ФГ «Надія» суду не повідомляло. У зв`язку з цим відповідно до ст. 280 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №056210, виданого на підставі рішення Смілівської сільської Ради народних депутатів від 29.02.2000 року № 4, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 5,79 га, яка розташована на території Смілівської сільської ради Куйбишевського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2306539172019 від 11.11.2019 кадастровий номер вказаної земельної ділянки 2322786600:06:001:0134. Також із зазначеного Витягу слідує, що 22.11.2012 року за ФГ «Надія» зареєстровано право оренди належної позивачу земельної ділянки строком на 10 років. Наявність між сторонами орендних правовідносин щодо земельної ділянки позивача також підтверджується інформацією відділу в Більмацькому районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.222-190/101-20 від 18.09.2020 та № 0-8-0.222-262/101-20 від 30.12.2020 згідно якої станом на 31.12.2012 згідно Книги державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Більмацького району (колишнього Куйбишевського району) Запорізької області зареєстровано договір оренди землі між ФГ «Надія» та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2322786600:06:001:0134 строком на 10 років, від 22 листопада 2012 р., реєстраційний номер 232278664000402. У зв`язку з відсутністю вказаного договору оренди землі відділ в Більмацькому районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надати його копію не має можливості. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів вбачається, що ФГ «Надія» подало до податкових органів звітність про нарахування та виплату [PERSON] за період з 01.01.2012 по 31.03.2020 доходів у розмірі 53 505, 99 грн (у 2012 - 4 940 грн, у 2013 - 4 940 грн, у 2014 - 4 940 грн, у 2015 - 5 345, 99 грн, у 2016 - 6 280 грн, у 2017 - 7 060 грн, у 2018 - 10 000 грн, у 2019 - 10 000 грн,). Підставою для нарахування доходів зазначено надання майна в лізинг. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Позивачка мотивувала позовні вимоги тим, що відповідачем не сплачено їй орендну плату за 2012-2019 роки. Отже, відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати, однак у матеріалах справи такі докази відсутні. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Оскільки після отримання в користування земельної ділянки відповідач орендну плату позивачу не сплачував позовні вимоги про стягнення 53 505, 99 грн орендної плати за період з 01.01.2012 по 31.12.2019 підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 629 ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами першою-третьою статті 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата (два та більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі та стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по орендній платі, у зв`язку із порушенням відповідачем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом 2012-2019 років, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивачка не отримала того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19), а також у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 132/1959/18. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом встановлено таке. Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір». Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір встановлений у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Таким чином заявивши вимоги про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди позивачем мав бути сплаченим судовий збір в сумі 1681, 60 грн. Оскільки позивачем згідно квитанції від 12.10.2020 сплачено лише 840, 80 грн судового збору, з неї на користь держави підлягає стягненню 840, 80 грн. недоплаченої суми судового збору. При цьому згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1681 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved