Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

[PERSON] 07.04.2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за її фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] в них народилася донька [PERSON] . 20.08.2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась разом з нею, знаходиться на її утриманні. Фактичне місце мешкання відповідача їй не відоме. У Центральному ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки, у зв`язку цим [PERSON] як боржник перебуває у розшуку, аліменти не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів. Вона разом з донькою зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте у 2015 році під час обстрілу мікрорайону «Східний» м. Маріуполя вказаний будинок було майже зруйновано. Після зазначених подій вони з донькою фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить її рідній тітці [PERSON] . Оскільки місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання одного з її батьків, вона звернулася до відділу реєстрації місця проживання у Департаменту адміністративних послуг Маріупольської з заявою про зняття малолітньої доньки з попереднього місця реєстрації та реєстрацію її за її фактичним місцем проживання. Проте, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька дитини на зняття дитини з місця реєстрації та реєстрацію за новим місцем проживання. На теперішній час вона не може отримати від [PERSON] такого дозволу, оскільки його місце перебування невідоме, а дитина не може мешкати у будинку, який потрапив під обстріл. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду із заявою про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Ухвалою суду від 30.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче провадження. Ухвалою від 06.08.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Лівобережному району Маріупольської міської ради, Гавриш Я. О. надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, з урахуванням прав та законних інтересів малолітньої дитини. Третя особа [PERSON] також надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 2009 року, який розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.08.2013 року, яке набрало законної сили 03.09.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.2011 року. На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.10.2018 року за поданням Центрального ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області боржника [PERSON] оголошено в розшук за останнім відомим місцем проживання у зв`язку з несплатою аліментів за виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області . Згідно з довідкою Центрального ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області від 22.04.2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 22.04.2019 року становить 30549 грн. З довідки № 01/172 від 03.05.2019 року, виданої «Маріупольською ЗОШ I-III ступенів № 67 Маріупольської міської ради Донецької області», вбачається, що вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, життям та навчанням доньки [PERSON] не цікавиться, не відвідує батьківські збори, не забирає дитини зі школи. Згідно з даними паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , в також відповідно до довідки від 01.04.2019 року № 04-147-0443 Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради [PERSON] разом донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту, складеного 01.04.2019 року КСН «Маяк» м. Маріуполя [PERSON] разом з донькою [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] . Рішенням Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 03.04.2019 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційної дії - реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з одночасним її зняттям за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 з причини - особа не подала необхідних документів, а саме відсутня згода другого з батьків на реєстрацію дитини та зняття з реєстрації. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що спору про визначення проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає, проте, матеріали справи свідчать, що позивачу було відмовлено у реєстрації дитини за її місцем фактичного проживання у квартирі [ADDRESS] . Тобто, спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, а саме за місцем проживання позивача, але згоду на це батько не дає. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітню доньку за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved