Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк», за участю третіх осіб: Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиці, [PERSON] про зняття арешту та заборони відчуження майна. Позивач обґрунтовує позов тим, що 22 вересня 1992 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. 04.11.2016 року [PERSON] помер. За час життя померлому належав на праві приватної власності житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області. 19.06.2007 року між [PERSON] та АБ «ТАС-Бізнесбанк» було укладено іпотечний договір № ЗФ (03)236-07, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку обєкт нерухомості, а саме житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КФ (03)236-07 укладеним між [PERSON] та Банком. На вищевказаний житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області було накладено арешт. Стягувачем являється ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт». Як вбачається з відповіді АТ «Таскомбанк» № 6065 від 24.12.2015 року, по факту виконання рішення Банку про зміну умов погашення заборгованості, заборгованість по Кредитному договору № КФ (03)236-07 від 19.06.2007 була погашена в повному обсязі. Згідно довідки відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області від 26.06.2017 виконавче провадження стосовно [PERSON] на теперішній час завершено. Виконавче провадження знищено, в звязку з закінченням трирічного строку зберігання. 16.03.2016 року [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], яким заповідав останній все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось. Вищевказані обставини перешкоджають їй належним чином оформити право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Тому вона просить суд зняти арешт з житлового будинку № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області, який був накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 11558766 від 25.02.2009 року державного виконавця відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, але від них надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, на позові наполягають. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» - в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, оскільки заборгованість перед банком погашена ще в 2009 році та банком було повернуто виконавчий напис без виконання. Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиці - в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти заяви не надано. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 22 вересня 1992 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладений шлюб, який був зареєстрований Мелітопольським відділом РАГС, актовий запис № 1073, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-ЖС № 472970 (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи за життя [PERSON] належав житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію власності на нерухоме майно, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом на житловий будинок (а.с.17). 16.03.2016 року [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], яким заповідав останній все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось (а.с.26). Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 04.11.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС № 364804, актовий запис № 1816 (а.с.9). Підставою звернення позивача [PERSON] є той факт, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 11558766 від 25.02.2009 року державного виконавця відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області [PERSON] накладено арешт на житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області. Стягувачем являється ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт». Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом було встановлено, що 19.06.2007 року між [PERSON] та АБ «ТАС-Бізнесбанк» було укладено іпотечний договір № ЗФ (03)236-07, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку обєкт нерухомості, а саме житловий будинок № 2 по вул. Шкільна в м. Мелітополі Запорізької області, в якості забезпечення кредитного договору № КФ (03)236-07, укладеного між громадянином [PERSON] та АБ «ТАС-Бізнесбанк» (а.с.18-23) Згідно листа АТ «Таскомбанк» № 6065 від 24.12.2015 року, та листа від 05.04.2018 року, заборгованість яка утворилася за кредитним договором № КФ (03)236-07 від 19.06.2007 була погашена [PERSON] наприкінці 2015 року, в звязку з чим іпотечні обтяження були зняти та повернуто виконавчі листі відносно [PERSON] та [PERSON] з ДВС за заявою Банку та були зняті поточні арешти накладені ДВС в рамках їх виконання. Чому не був знятий арешт, накладений в рамках виконання виконавчого документу Банку не відомом, за давністю років ці документи не збереглися (а.с.24). У відповідності до наданої інформації з відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області від 26.06.2017 року на виконанні у відділі перебувало у 2009 році виконавче провадження стосовно [PERSON]. Провадження на теперішній час завершено. Інформацію про накладення арешту на теперішній час встановити не можливо, оскільки вони знищені, в звязку з закінченням трирічного строку зберігання (а.с.25). Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №2274/5 ВІД 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Згідно п.9.10 зазначеного документу, виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до правил ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Враховуючи вищевикладене, те що позивач є законним спадкоємцем арештованого майна, на даний час відсутні документи, на підставі яких було б можливо зняти арешт в позасудовому порядку, а тому позивач не може належним чином оформити право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, існування обтяження у вигляді арешту, який був накладений державним виконавцем відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області протиправно позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність арешту чинить її в цьому перешкоди, на даний час заборгованість перед банком погашена в повному обсязі, відповідач та третя особа проти задоволення позову не заперечують, тому суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог і тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Також з метою захисту порушеного права позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд вважає за необхідне вилучити з Державного реєстру (Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна) запис про заборону на нерухоме майно.

Outcome: approved