Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON]в грудні 2014 року звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що [PERSON] з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.02.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів громадянського стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від вказаного шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] є повнолітньою, тимчасово мешкає з позивачкою [PERSON] в республіці Болгарії та перебуває на її утриманні. [PERSON] продовжує навчання в економічному університеті в м. Варна (республіка Болгарія) на факультеті управління з 4-х річним курсом навчання з освітньо-кваліфікаційної ступені бакалавр, з оплатою у розмірі 170 левів за семестр. У позивача є відомості, що відповідач має стабільні заробітки, оскільки працює на приватній фірмі, назву та адресу, якої приховує з метою ухилення своїх доходів, а також він є здоровою працездатною людиною, який відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України повинен допомогти забезпечити повнолітню доньку, яка навчається, матеріально, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1200 гривень щомісяця до 01.07.2014 року. Відповідач по справі добровільно не бажає надавати їй матеріальну допомогу, а тому вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення. Суду пояснила, що у відповідача незадовільний матеріальний стан, оскільки її син [PERSON] на даний час ніде не працює, має батьків пенсіонерів, якими опікується, тому він немає змоги сплачувати аліменти повнолітній дитині. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що з урахуванням сімейного, матеріального стану відповідача позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини на період навчання, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку. Так, судом встановлено, що від шлюбу у сторін є повнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON], [INFO], тимчасово мешкає в республіці Болгарія. Донька [PERSON] продовжує навчання в економічному університеті в м. Варна (республіка Болгарія) на факультеті управління з 4-х річним курсом навчання з освітньо-кваліфікаційної ступені бакалавр, з оплатою у розмірі 170 левів за семестр. Згідно посвідчення з місця роботи позивача її заробітна плата за один місяць в середньому становить 433,38 левів. Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі зазначеного, суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, про те що документи надані позивачем не можуть братись судом до уваги, оскільки надані без належних реквізитів, зокрема, довіреність посвідчена консулом - керівником Консульства України у м. Варна [PERSON] , оскільки вказані твердження нічим не підтверджені, а з досліджених документів та оглянутих в судовому засіданні оригіналів вбачається, що вони оформлені відповідно до вимог ділового документообігу, мають всі необхідні реквізити, печатки, тощо. Стаття 199 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до с. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 20 Постанови Пленумну Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов'язковою умовою виникнення права на аліменти непрацездатної особи є її нужденність. Ознакою нужденності є такий розмір джерела існування (заробітку, доходу, пенсії, допомоги, стипендії та інше), якого зовсім недостатньо для задоволення елементарних потреб. При цьому повинні враховуватись реальні витрати непрацездатної особи для підтримання життєвої активності. Отже, навчання у учбовому закладі є правовою підставою для стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, несе витрати: на навчальні посібники, інші канцелярські приладдя, на харчування, тощо та потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач не подав суду докази існування обставин, які істотно обмежують його платоспроможність, докази існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, докази існування інших обставин, що мають істотне значення, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення навчання. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, судом не встановлено. Суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на період навчання його доньки [PERSON], оскільки дитина продовжує навчання, сама не працює, власного прибутку не отримує, а навчання потребує значних матеріальних затрат. При цьому судом враховано, що відповідач на даний час ніде не працює, в нього є гіпертонічна ховроба, батьки - пенсіонери Присуджені на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 гривень щомісячно сплачував в повному обсязі, заборгованість відсутня. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. щомісячно, на період навчання доньки, починаючи з дня звернення (29.03.2013 року) до суду до 01.07.2014 року. Разом з тим відповідач є здоровою працездатною людиною, тому суд

Outcome: partial