Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] 10 вересня 2014 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа: публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про стягнення суми страхового відшкодування (а. с. 2-6). В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 06 березня 2014 року автомобіль Volkswagen Touareg, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. На підставі ст. 247 КУпАП [PERSON] було звільнено від відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Проте відповідачем було відмолено позивачу у виплаті страхового відшкодування за даним випадком. У зв'язку з зазначеним [PERSON] просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 189 991,87 грн. (що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту, суми грошових коштів за комплект підніжок та сумою франшизи), 944,64 грн. витрат на проведення експертного дослідження у сумі 944,64 грн. та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 899,91 грн. (а. с. 137-140). Позивач у судовому засіданні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у судове засідання для участі в розгляді даної цивільної справи не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, приймав участь в минулих судових засіданнях, призначених по даній справі, позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення з приводу позовних вимог [PERSON], відповідно до яких у разі задоволення позовних вимог банк [PERSON] страхове відшкодування має бути здійснено на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» як вигодо набувача за даним страховим випадком, а саме: на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а. с. 152-153). Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 06 березня 2014 року автомобіль Volkswagen Touareg, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. На підставі ст. 247 КУпАП [PERSON] було звільнено від відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 22, 23, 24). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія та власника автомобіля Volkswagen Touareg, д.н. [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 057477 (а. с. 7-11, 12). Листом від 15 квітня 2014 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування на підставі експертного дослідження, проведеного ДП «Центр Експертних Досліджень», що було проведено на підставі фотокарток, в якому зазначено, що технічні пошкодження автомобіля Volkswagen Touareg, д.н. [NUMBER] не могли бути отримані внаслідок обставин, викладених в заяві [PERSON] (а. с. 26, 27-29). Відповідно до висновку № 318/14 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненого власнику колісного транспортного засобу: автомобіль «Volkswagen Touareg 3.0TDi» р/н [NUMBER], складеного судовим експертом-автотовароведом Дроздовим Ю.В. 04 квітня 2014 року - вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 209 316,26 грн., розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Touareg 3.0TDi, р/н [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 105 373,90 грн. (а. с. 36-51). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача, враховуючи висновок 318/14 від 04 квітня 2014 року, яким вартість матеріальної шкоди власнику пошкодженого автомобіля, належного позивачу, визначена у сумі 105373,90 грн., а також те, що сума франшизи, визначена відповідним договором страхування складає 3227,23 грн., а вартість додаткового обладнання 16 097,16 грн. суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у сумі 86 049,51 грн., частково задовольнивши позовні вимоги позивача в цій частині. При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача на експертний висновок складений ДП «Центр Експертних Досліджень» як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що цей висновок складений на підставі фотознімків, тоді як висновок 318/14 від 04 квітня 2014 року був складений на підставі безпосереднього огляду пошкодженого автомобіля. У задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити як у недоведеному та безпідставному. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 860,49 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial