overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] 09 листопада 2018 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27.07.2013 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач в позовній заяві просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , позов визнав повністю. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.07.2013 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 130 (а.с.6). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] 09 лютого 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 29.12.2007 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилося невдалим через взаємне непорозуміння, несумісністю характерів, в результаті чого шлюбні відносини між сторонами припинені з початку жовтня 2014 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач була згодна на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 29.12.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом №502 (а.с.3). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] 09 лютого 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк в тридцять днів для прийняття спадщини після смерті [INFO] року його матері [PERSON], посилаючись на пропуск строку через відсутність документів на підтвердження родинних відносин з [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивач на підставі ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, проте пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Зазначені обставини підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.8), копією свідоцтва про народження (а.с.7), довідкою з місця проживання спадкодавця (а.с.6), рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2014 року про встановлення факту родинних відносин /(а.с.5), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, довідкою з місця роботи [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України позивач як спадкоємець, який бажав прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, в шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця повинен був звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки з зазначеною заявою позивач своєчасно до нотаріуса не звернувся з поважної причини, на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] 09 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 22 вересня 2017 року зареєстрували шлюб в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, неповнолітніх дітей не мають. З жовтня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу та просила відновити їй дошлюбне прізвище «Пасеницька». В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2017 року в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1300, неповнолітніх дітей не мають. З 2 жовтня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, відновити відповідачу дошлюбне прізвище «Пасеницька».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] 09 лютого 2018 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свою заяву тим, що судом при винесенні рішення не було вирішено питання про визначення часток спадкоємців, як це передбачено ЦПК України, що є перешкодою у здійсненні державної реєстрації спадкового майна за спадкоємцями. Учасники судового процесу, належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, що з огляду на положення ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності. Дослідивши заяву, матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішив питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Відповідно до ч.3,4 ст.270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як, вбачається із рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 вересня 2013 року позов [PERSON], [PERSON] до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю. Відповідно до вказаного рішення визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на житловий будинок № 44 по вул. Росьовій в м. Богуславі, Київської області загальною площею приміщень 92,5 кв. м., загальною 66,8 кв.м., житловою 36,10 кв.м, допоміжною 30,70 кв.м., площа літніх приміщень 25,70 кв.м., інвентаризаційною вартістю 114092 грн. 11 жовтня 2013 року рішенням суду від 30.09.2013 року набрало законної сили. Натомість, вказаним рішенням суду від 30.09.2013 року не було визначено частки у спадщині спадкоємців. У відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Так, позивач [PERSON] відповідності до ст.ст. 60, 70 СК України має право на 1/2 частину житлового будинку, як один з подружжя, спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї дружини [PERSON] [PERSON] у відповідності до ст. 1261 ЦК України має право на 1/2 частину житлового будинку, як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та ухвалити додаткове рішення про визнання права власності на спадкове майно з визначенням часток спадкоємців. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 20 вересня 2008 року, мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили, понад 2 роки не проживають разом із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище «Прокопенко». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, погодився на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2008 року в Виконкомі Кобелячківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 02, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо, позивач має іншу сімю, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити шлюбне «Прокопенко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 01 травня 1999 року помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що проживав зі спадкодавцем однією сім'єю з листопада 1993 року. Вони проживали постійно, безвиїзно, спільно, сумісно однією сімєю. Вони мали спільний бюджет, який складався з отримуваною [PERSON] пенсії за віком та від ведення домашнього господарства. Він допомагав [PERSON], забезпечував його ліками, продуктами харчування, тощо. Заявник вказує, що він як спадкоємець звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, які можуть підтвердити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до дня відкриття спадщини, у звязку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечила проти задоволення заявлених вимог. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи (а.с.1-12), прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили, що заявника та померлого знають дуже добре. На протязі багатьох років він проживав з [PERSON] в одному домоволодінні як сімя. Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1265 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не зазначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] має для заявника значення для вирішення питання щодо належного оформлення спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] з листопада 1993 року по день смерті останнього по 01 травня 1999 року, тобто, більше пяти років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2017 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що є власником 1/2 частини будинку по [ADDRESS], але в правовстановлюючому документі адреса помилково зазначена як [ADDRESS]. В своїй заяві просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житловий будинок, що видане 26 березня 1993 року, де адреса розташування помилково зазначена як [ADDRESS], замість вірної адреси [ADDRESS]. Заявник звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 26 березня 1993 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради є власником 1/2 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами в м. Полтаві, [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 129 за реєстровим номером 17340 31 березня 1993 року. Але в правовстановлюючому документі помилково адреса місцезнаходження нерухомого майна зазначена як [ADDRESS]. Також заявник [PERSON] у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання з 1992 року за адресою [ADDRESS] Згідно з матеріалами топографо-геодезичної зйомки М1:2000, що знаходяться в державному архіві управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та використовуються для ведення адресного плану міста значиться назва - пров. Метростроївський. Вказана назва у 2002 році внесена до реєстру Полтавсьокї філії державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 26 березня 1993 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради, заявнику [PERSON] підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідно встановити факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 березня 1993 року [NUMBER], виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради, на 1/2 частину житлового будинку в місті Полтаві, [ADDRESS], де адреса розташування об'єкта нерухомого майна помилково зазначена [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 01 липня 2000 року зареєстрували шлюб у Власівській селищній раді м. Світловодська Кіровоградської області, мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надала заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 01 липня 2000 року зареєстрували шлюб у Власівській селищній раді м. Світловодська Кіровоградської області, актовий запис № 20, мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved