Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківводоканал» (далі - «Відповідачі») про зняття заборони відчуження з об`єкта нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності належить1/4 частини в квартирі [ADDRESS] . Її чоловіку [PERSON] та дітям [PERSON] , [PERSON] також належить по 1/4 частини в вищезазначеній квартирі. [INFO] чоловік Позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №2119. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Позивач маючи намір отримати спадок, звернулась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Відповідно до інформації від 15.06.2021 року №751/01-16 наданою Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області на звернення Позивача убачається, що зареєстровано арешт на майно [PERSON] де б таке на знаходилось. Арешт накладено на підставі постанови про накладення арешту на майно від 23.10.2001 року та зареєстровано арешт на все майно [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] . Арешт накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2007 року МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного Управління юстиції. Даний факт також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.06.2021 року. Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, та просила припинити обтяження - заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна (арешт) житлового будинку по [ADDRESS] , реєстраційний номер запису обтяження 1245514, зареєстроване 18.08.2004 року 14:42:27 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі постанови ВХ №1019 від 09.11.2001 року Білоцерківського МРЕВ УБОЗ ГУ МВС України у Київській області; припинити обтяження - заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна (арешт) житлового будинку по [ADDRESS] , реєстраційний номер запису про обтяження 6113066, зареєстроване 28.11.2007 року 09:22:09 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі постанови ВХ №3524/2-41 від 27.11.2007 року ВДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області. Ухвалою суду від 17.09.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.24-25). У судовому засіданні Позивач підтримала вимоги позову, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що у кримінальній справі у 2001 році її статус було змінено на свідка. Чим закінчилася та справа вона не знає. До суду її не викликали. Заборгованість перед КП БМР «Білоцерківводоканал» нею було погашена. Має намір оформити спадок після смерті свого чоловіка, але наявність вказаних арештів перешкоджає їй у реалізації цього права. Дала згоду на заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник Позивача [PERSON] вимоги позову підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. В судове засідання Білоцерківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківводоканал» своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с.28, 29). Суд, вислухавши пояснення Позивача та представника Позивача, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності належить 1/4 частини в квартирі [ADDRESS] . Її чоловіку [PERSON] та дітям [PERSON] , [PERSON] також належить по 1/4 частини в вищезазначеній квартирі (а.с.7). [INFO] чоловік Позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №2119 (а.с.8). Позивач звернулась до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області для оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до інформації від 15.06.2021 року №751/01-16, наданою Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області на звернення Позивача зазначено, що зареєстровано арешт на майно [PERSON] де б таке на знаходилось. Арешт накладено на підставі постанови про накладення арешту на майно від 23.10.2001 року та зареєстровано арешт на все майно [PERSON] проживаючої за адресою [ADDRESS] . Арешт накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2007 року МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного Управління юстиції (а.с.9, 15). В матеріалах справи міститься копія постанови від 23.10.2001 року про накладення арешту на майно, який був накладений старшим слідчим в ОВС відділу «ОЗ» СУГУ МВС України в Київській області майором міліції Зумер С.С. на майно Позивача в рамках кримінальної справи №27-666 (а.с.10). Як убачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2006 року, з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку була стягнута заборгованість по оплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення на користь Київського обласного комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Київоблводоканал» в сумі 1 709,63 грн. (а.с.11). На виконання вищезазначеного рішення суду Київським обласним комунальним підприємством водопровідно-каналізаційним господарством «Київоблводоканал» було пред`явлено виконавчий лист до МВ ДВС БЦ МУЮ. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2007 року, за даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження та державним виконавцем Москальчук Т.С. в рамках даного провадження було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Арешт накладено з моменту надходження постанови (а.с.12). Згідно з відповіді на звернення Позивача від 02.06.2021 року до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центральне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна Позивача убачається, що до заяви Позивачем не додано документів, які б надавали правові підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна. Окрім того, в зв`язку із знищенням архівних справ після закінчення трирічного строку їх зберігання, неможливо встановити чи однозначно ідентифікувати номер виконавчого провадження при примусовому виконанні якого накладався арешт на майно [PERSON] (а.с.14). В матеріалах цивільної справи міститься заява - звернення КП БМР «Білоцерківводоканал» до начальника Білоцерківського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Соколовського О.В. про закриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-4061, виданому Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 14.08.2006 року, щодо стягнення боргу в розмірі 1 709,63 грн. за надані послуги з водопостачання та водовідведення солідарно з боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , так як, боржники сплатили всю суму боргу та судовий збір (а.с.16). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст.52 Закону України від 21.04.1999 № 606 «Про виконавче провадження» (в редакції на час накладення арешту) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Вище наведені правові норми свідчать, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови. Згідно з ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частина 1 ст.1299 ЦК України визначає, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюються державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права. Як встановлено ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження до 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 року №1404 «Про виконавче провадження». Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Відповідно до цієї норми особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Тому аналізуючи зібрані докази в їх сукупності у даній справі та дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved