Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] 21 жовтня 2014 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на частину спадкового майна (а. с. 2-6, 57-61). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що вона та [PERSON] є рідними доньками [PERSON], померлої [INFO] року. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте у видачі відповідного свідоцтва [PERSON] було відмовлено у зв'язку з не відповідністю її прізвища у свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України, а також у зв'язку з невідповідністю прізвища матері позивач в правовстановлюючих документах на майно, з якого складається спадкове майно, та в інших документах. Тому позивач просила суд встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої [INFO] року; встановити юридичний факт належності [PERSON] договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26.09.1960, посвідченого 10.10.1960 Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-8031, виданого на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]. 31 липня 2015 року до спільного розгляду із вказаним позовом була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу про визнання права власності на частину спадкового майна, в якій, з урахуванням доповнень, [PERSON] просила суд встановити, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої [INFO] року; встановити юридичний факт належності [PERSON] договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26.09.1960, посвідченого 10.10.1960 Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-8031, виданого на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Сторони, заявлені ними позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання для розгляду даної цивільної справи свого представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а. с. 65). Даний документ заповнений російською мовою. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а. с. 180). Даний документ заповнений російською мовою. З копії заяви про видачу 09 лютого 1979 ро паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВВС м. Дніпропетровська [PERSON], [INFO], уродженки с. Широке, Солонянського району Дніпропетровської області, вбачається, що прізвище останньої в даному документі записано російською мовою «[PERSON]» та друга буква «н» в прізвище перекреслена (а. с. 81). З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським РВУМВС України в Запорізькій області 20 листопада 1997 року вбачається, що прізвище позивача за первісним позовом записано українською мовою «[PERSON]» та російською «[PERSON]» (а. с. 53). У судовому засіданні встановлено, що прізвище [PERSON] було змінено на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року та її прізвище у відповідному свідоцтві записано українською мовою «[PERSON]» (а. с. 66, 177). При цьому в договорі «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве личной собственности с числом комнат от одной до пяти включительно, жилой площадью не более 60 кв.м» особу, які надається земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] записано російською мовою «[PERSON]» (а. с. 61-62), а в акті прийомки індивідуального житлового будинку [ADDRESS] прізвище власниці також російською мовою записано вже [PERSON] (а. с. 70-72). Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, щодо належності [PERSON], померлій [INFO] року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26.09.1960, посвідченого 10.10.1960 Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-8031, виданого на ім'я [PERSON]. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити первісну та зустрічну позовні заяви в частині встановлення факту того, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є доньками [PERSON], померлої [INFO] року. З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] та наданої Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на запит суду вбачається, що позивачі за обома позовами у встановлений законом строк звернулись до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], проте у видачі відповідних свідоцтв заявницям було відмовлено у зв'язку із розбіжностями в написанні прізвищ як померлої особи у правовстановлюючих документах на домоволодіння [ADDRESS], що становить спадкове майно, та в інших документах, так і через розбіжності в написанні прізвища позивачки за первісним позовом у свідоцтві про народження та в інших документах. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 цього ж Кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб - є право власності. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши надані докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачі за первісним та зустрічним позовами з об'єктивних причин були позбавлені можливості на отримання свідоцтва про право на спадщину на частки належної померлій [PERSON] домоволодіння [ADDRESS], суд вважає позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності за кожною на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved