Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON]А.(надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 04.09.2015 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась одна дитина- дочка Вікторія, 24.11.2015 року, яка на даний час є малолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що на протязі останніх років сімейні відносини постійно погіршувались, на цьому грунті виникали різного роду конфлікти та непорозуміння з приводу різних поглядів, аморального способу життя Відповідача, що суперечить сімейним цінностям. Відповідач дуже часто проявляє агресивне ставлення по відношенню до позивача та дитини, в результаті чого виникали скандали, свідком яких була дитина. Через несумісність характерів їхнє подружнє життя не склалось. Протягом останнього часу вони не проживать разом, жодних шлюбних відгносин не підтрумують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб. 26.12.2017 року в судове засідання Позивач надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено ч.1 п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. Суд приймає до уваги відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, а також повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, та приходить до висновку про ухвалення рішення про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 04.09.2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №099710. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн., які пов'язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Outcome: approved