overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 05 жовтня 2012 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року вони припинили шлюбні відносини у звязку з постійними сімейними сварками, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Діти проживають з нам. Вважає збереження сімї неможливим,\~ тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. \~Позивач\~\~у судове засідання не зявився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов в частині розірвання шлюбу підтримує, судовий збір з відповідача просить не стягувати. \~Відповідач\~ у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна, не визнає позов у частині стягнення з неї судового збору, оскільки з позивачем та дітьми вони мешкають за однією адресою з 2006 року. Просить залишити їй прізвище «Дмітрієва». Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов \~[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 05 жовтня 2012 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3),\~від якого мають неповнолітню доньку двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З липня 2017 року подружжя припинило шлюбні відносини у звязку з сімейними сварками, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Спору про поділ майна та встановлення місця проживання дітей не заявлено. Тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши відповідачу прізвище «Дмітрієва».\~\~\~\~ Оскільки позивач відмовився від стягнення на його користь судового збору, тому суд вважає за необхідне суму судового збору з [PERSON] не стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2017 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що\~09 листопада 2003 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач вказує, що 15 серпня 2017 року звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.22), згідно з якою просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.31). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.33). Суд, взявши до уваги заяви позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-21), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2017 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що\~21 травня 1996 року помер її син [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Позивач вказує, що звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.27), згідно з якою просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.24). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.28). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-19), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 26 березня 2013 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2018 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надала до суду заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 березня 2013 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 103, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2018 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2018 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її бабуся [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], померла [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Брянка Луганської області, причина смерті - набряк головного мозку, енцефалопатія. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть бабусі на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення свідоцтва про смерть просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є онукою громадянки України [PERSON], [INFO] (а.с. 5-10), яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 зв.). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №83 від 22 травня 2018 року, виданого «Державною установою «Брянківська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 11), [PERSON] померла [INFO], вдома в [ADDRESS], причина смерті - набряк головного мозку, енцефалопатія. Факт смерті [PERSON] в м. Брянка підтверджуються свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції» (а.с. 12), що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 13-14). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 06 лютого 1993 року вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Чапаєвською сільською радою Котовського району Одеської області, актовий запис №01. Від указаного шлюбу дітей не мають. Шлюб у обох - перший. Сімейне життя не склалось, рішення про розірвання шлюбу прийняла у зв'язку з тим, що близько двадцяти років разом не проживають. Фактично у шлюбі знаходились три місяці, після чого припинили сумісне проживання та до теперішнього часу не підтримують шлюбних стосунків. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні стосунки, за три місяці подружнього життя між ними виникали сварки, тому припинили шлюбні відносини. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.18), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.17, 22-24). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований Чапаєвською сільською радою Котовського району Одеської області, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, близько року разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі покласти на відповідача в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 22 серпня 2003 року, мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З жовтня 2014 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили із-за зловживання відповідачем спиртними напоями, на грунті чого постійно виникали сварки. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просила суд розірвати шлюб, визначити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2003 року в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 688, мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, що призвели до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити шлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2017р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі і мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], 09.01.2003р.н., однак відповідач сина не утримує, тому слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів за місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою проте, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявивсь, але звернувсь до суду з заявою про те, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу слухати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу спільну неповнолітню дитину - [PERSON], 09.01.2003р.н., однак батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження [PERSON], 09.01.2003р.н. серії І-БВ №142416 від 15.01.2003р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 75, 180, 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2017р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] однак відповідач постійного заробітку не має та не утримує дочку, тому слід стягувати аліменти на її утримання в сумі 350 грн. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою проте, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] однак батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними рішення Старокостянтинівського райсуду від 09.11.2015р.; даними свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] від 24.02.2016р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 75, 180, 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved