Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 21 серпня 1997 року у Долинському відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з нею. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач часто зловживає спиртними напоями, здійснює фізичне та психологічне насильство над нею в присутності дітей та її батьків, останній не дбає про добробут сім'ї, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Відповідач в судовому засіданні вказав, що позов визнає і згідний на розлучення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 16.02.2006 року свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.1997 року, видане Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис № 156. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.06.1998 року та [NUMBER] від 16.12.2005 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] народження, та син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач не приймає належної участі у веденні домашнього господарства, сімейні конфлікти в них носять постійний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Судом надавався строк на примирення,однак сторони не примирились. Сторони наполягають на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище позивачці не змінювати, дітей залишити проживати з матір'ю. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved