Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі), в якому просять визначити, що частка [PERSON] складає 1/6 частину земельної ділянки в м. Рівне по вул. Здолбунівській, 5, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 24 квітня 2017 року померла їх матір [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира № 5 в м. Рівне по вул. Здолбунівській, 5, та частина земельної ділянки в спільній сумісній власності із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: м. Рівне, вул. Здолбунівська, 5. Заповіту на день смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги є вони - дочки померлої [PERSON] Спадщину вони прийняли своєчасно, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк, однак нотаріусом відмовлено їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не визначена частка [PERSON] в праві власності на земельну ділянку, яка належить на праві спільної сумісної власності їхній матері та відповідачам по справі. [PERSON] в житловому будинку по вул. Здолбунівській, 5 належить 1/6 частина будинку, відповідно її частка в земельній ділянці складає 1/6 частину. 12 жовтня 2017 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] Л,М., [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності, який ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року обєднано в одне провадження із первісним позовом. В зустрічній позовній заяві відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять визначити, що частка кожного з них складає 1/6 частину земельної ділянки в м. Рівне по вул. Здолбунівській, 5, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зустрічну позовну заяву мотивують тим, що земельна ділянка в м. Рівне по вул. Здолбунівській, 5 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія РМ № 264322 та додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, та [PERSON] На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок №5 по вул. Здолбунівській в м. Рівне. Всі сторони є співвласниками житлового будинку, так [PERSON] належить 1/6 частина житлового будинку, [PERSON] - 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] - 1/6, а тому вони звертаються до суду з зустрічним позовом про визначення часток кожного в земельній ділянці. В судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] позов підтримали з мотивів у ньому наведених та просили його задовольнити, зустрічний позов визнали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, просили його задовольнити, первісний позов визнали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. 24 жовтня 2017 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та вказала, що зустрічний позов підтримує, первісний позов визнає повністю. Заслухавши сторін, представника позивачів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі домоволодіння по вул. Здолбунівській, 5 в м. Рівне належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (1/6 частина) та [PERSON] (1/6 частина). Окрім того, на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1 га, що розташована на вулиці Здолбунівській, 5 в місті Рівне, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №264322. 25 квітня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №172363, виданим 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на згадану земельну ділянку. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом у встановленому порядку звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 червня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, оскільки розмір часток у спільній сумісній власності не визначений. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ( ч.1 ст.369 ЦК). У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. За положеннями ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» \~розяснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. За таких умов, коли частка померлої [PERSON] у праві власності на домоволодіння складала 1/6 частини, суд відповідно до положення ст. 120 ЗК України може визначити, що на момент смерті останньої її частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала 1/6 частини, а частка відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складає 1/6 частини за кожним. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами, та визнання зустрічного позову позивачами, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та є безумовним, суд задовольняє позови повністю.

Outcome: approved