Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області (далі відповідач -1), [PERSON] (далі - відповідач-2), [PERSON] (далі - відповідач -3), [PERSON] (далі -відповідач -4) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому вказує, що 07 березня 1986 року їй був виданий ордер № 586 на право заняття будинку [ADDRESS] . Характеристика будинку згідно Технічного паспорту, складеного суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] - будинок цегляний, загальною площею 113,6 кв.м, житловою площею 71,0 кв.м, позначений на плані під літерою А, погріб, позначений на плані під літерою п/а, погріб, позначений на плані під літерою Б, сарай з гаражем, позначений на плані під літерою В, убиральня, позначена на плані під літерою Г, літній душ, позначений на плані під літерою Д, огорожа, позначена на плані під літерою № 1, ворота, позначені на плані під літерою № 2. В даний час позивач не має можливості зареєструвати будинок в органах державної реєстрації через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння. З 1986 року по даний час позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним домоволодінням, доглядає за будинком, утримує його. Постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти, вчасно сплачує комунальні платежі. Інших осіб, які мали б право на дане майно, немає. Відповідачі по справі не заперечують проти визнання за позивачем одноосібно права власності на домоволодіння. Будинок на балансі в Попільнянській селищній раді Житомирської області не перебуває. Вартість нерухомого майна становить 133 534 гривні. Будинок та інші споруди не є аварійними та придатний до користування. Позивач звернулась до відповідача з клопотанням визнати за нею право власності на нерухоме майно, оскільки користується ним більше 10 років, на що одержала відмову Попільнянської селищної ради, в зв`язку з тим, що будинок не був переданий до комунальної власності видати свідоцтво неможливо. Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на цегляний житловий будинок загальною площею 113,6 кв.м, житловою площею 71,0 кв.м, позначений на плані під літерою А, погріб, позначений на плані під літерою п/а, погріб, позначений на плані під літерою Б, сарай з гаражем, позначений на плані під літерою В, убиральня, позначена на плані під літерою Г, літній душ, позначений на плані під літерою Д, огорожа, позначена на плані під літерою № 1, ворота, позначені на плані під літерою № 2, що знаходиться на території Попільнянської селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати віднести за її рахунок. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Ордеру № 586 від 07 березня 1986 року Попільнянської районної ради народних депутатів виданого [PERSON] , сім`я якої складається з 3 чоловік, на право зайняття будинку [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому Попільнянської районної ради народних депутатів смт. Попільня 28 лютого 1986 року № 62 /а.с. 6/. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1201/К-2020 від 05 жовтня 2020 року виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирської області, визначено, що власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , вказана [PERSON] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - син /а.с. 7/. Відповідно до повідомлення виданого Попільнянською селищною радою Житомирської області № К-390/02-10 від 15 вересня 2020 року [PERSON] , встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , виділявся [PERSON] виконкомом Попільнянської районної ради народних депутатів. Тому, Попільнянська селищна рада не має можливості видати свідоцтво про право власності, так як даний будинок не був переданий до комунальної власності Попільнянської об`єднаної територіальної громади /а.с. 8/. Згідно довідки № 173 від 12 вересня 2020 року Попільнянської селищної ради Житомирської області, будинок за адресою: [ADDRESS] , не перебуває в комунальній власності Попільнянської селищної ради /а.с. 9/. Як вбачається з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 03 серпня 2020 року ФОП [PERSON] , замовником технічної інвентаризації на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , вказана [PERSON] /а.с. 10-14/. Довідкою № 83 від 05 жовтня 2020 року ФОП [PERSON] визначено, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: в [ADDRESS] , з урахуванням діючої індексації станом на 05.10.2020 року становить - 133 534,00 гривень /а.с. 15/. Відповідно до довідки № 172 від 12 вересня 2020 року Попільнянської селищної ради Житомирської області, ордер на вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS] , не видавався Попільнянською селищною радою. Згідно довідки № 65 від 13 жовтня 2020 року виданої АТ «Житомиргаз», у абонента [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , станом на 13 жовтня 2020 року за користування природним газом по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість відсутня. За змістом статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вбачається з п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Отже позивач добросовісно з 1986 року заволоділа майном, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому за нею може бути визнано право власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю. Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на цегляний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом просила залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved