Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ), звернулась до суду з позовом, до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 14 лютого 2020 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 400 доларів США та 700 грн, зобов`язавшись повернути борг до 25 березня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою, написаною [PERSON] 14 лютого 2020 року у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . У розписці не встановлено суму процентів. Зазначає, що сума позики, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки останній день строку для повернення позики - це 24 березня 2020 року то згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 24 березня 2020 року 1 доллар США = 28,1126 грн, тобто, 400 доларів США еквівалентно у національній одиниці - гривні, сумі 11 245,04 грн (400 х 28,1126), у зв`язку з чим загальна сума позики, яка підлягала поверненню не пізніше 24 березня 2020 року становить: 11 245,04 грн (еквівалент 400 дол. США у національній валюті) + 700,00 грн. = 11945,04 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень 04 коп) Просить суд стягнути з з відповідача на свою користь 11945,04 грн, проценти за користування позикою, розраховані на дату ухвалення рішення у справі та судові витрати. Ухвалою суду від 01 липня 2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Установлено, що згідно з письмовим документом від 14 лютого 2020 року [PERSON] взяв у [PERSON] грошові кошти в сумі 400 доларів США та 700 грн, зобов`язавшись повернути борг до 25 березня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою, написаною [PERSON] 14 лютого 2020 року у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. У встановлений договором позики строк - 25 березня 2020 року, грошові кошти в сумі 700 грн та 400 доларів США відповідачем позивачу повернуті не були і докази цього у матеріалах справи відсутні. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В договорі позики, відповідно до розписки від 14 лютого 2020 року, не зазначено розмір процентів, а також не зазначено, що позика є безпроцентною, таким чином з відповідача підлягають стягненню також проценти на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд по справі провів розрахунок процентів за користування позикою, розмір яких визначив у сумі 512,39 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, оцінюючи докази з точки зору достовірності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в межах заявленої до стягнення позивачем суми (оскільки позивач пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 24 березня 2020 року), стягнувши з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 11 945,04 грн. та процентів за користування позикою в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять ) 39 коп. Крім того згідно положень ст.141 ЦПК України відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved