Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування власністю, в якому просить усунути перешкоди у здійснення йому прав власника будинку [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку. Вимоги обгрунтовує тим, що 25 квітня 2017 року між ним та відповідачкою було укладеного договір поділу майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І., зареєстрований в реєстрі №916. Відповідно до якого було поділено майно набуте ними під час шлюбу, зокрема визначено, що в його особистій власності залишається житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER]. Вказує, що згідно пункту 7 договору поділу спільного майна подружжя від 25.04.2017 року відповідач зобов'язувалась звільнити домоволодіння та земельну ділянку (в тому числі зобов'язалась знятись з реєстрації за адресою [ADDRESS]) до 29 квітня 2017 року. Проте вказує, що вимогу відповідно до договору не виконала, і на даний час відповідач зареєстрована за вказаною адресою. Позивач вказує, що реєстрація відповідачки створює перешкоди у здійснення ним права власності на придбане майно та тягне додаткові витрати на утримання житла. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час, дату і місце проведення судових засідань. За таких обставин суд, враховуючи згоду представника позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановлянням заочного рішення. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що 25 квітня 2017 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладеного договір поділу майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І., зареєстрований в реєстрі №916. Відповідно до якого було поділено майно набуте позивачем та відповідачем під час шлюбу, зокрема визначено, що в особистій власності [PERSON] залишається житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER]. Згідно пункту 7 договору поділу спільного майна подружжя від 25.04.2017 року відповідач зобов'язувалась звільнити домоволодіння та земельну ділянку (в тому числі зобов'язалась знятись з реєстрації за адресою [ADDRESS]) до 29 квітня 2017 року. Проте вимогу відповідно до договору не виконала, і на даний час відповідач зареєстрована за вказаною адресою. Згідно ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідачки чинить перешкоди позивачеві в користуванні будинком, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved