Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому\~ шлюбі\~ з [PERSON] (далі відповідач). Шлюб зареєстровано 25 серпня 1984 року Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 10. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо із своїми сімями. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з питань ведення спільного господарства та роду занять. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач не має наміру відновлювати спільне проживання з відповідачем та подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу прізвище просить залишити їй «Новікова» та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу проводити без її участі. Відповідач в\~судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Судом встановлено, що 25 серпня 1984 року Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 10, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на «Новікова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 023031. На пропозицію позивача зясувати стосунки між ними в досудовому порядку відповідач залишив без відповіді, а тому вона вимушена звернутись до суду. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved