Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 6 666, 73 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 2 114, 38 грн - 3 % річних та інфляційну складову боргу і 210, 20 грн - судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторонами було укладено договір про користування електричною енергією, відповідно до якого позивач на платній основі здійснював постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS] , але відповідач не сплачував за надану послугу, тому з лютого 2017 року по лютий 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 6 666, 73 грн. Також позивач просив стягнути у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України суму трьох відсотків річних та інфляційну складову боргу у розмірі 2 114, 38 грн. Відзив від відповідача до суду не надходив. II. Процесуальні дії та рішення суду. 21 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 жовтня 2020 року до суду надійшла відповідь на запит суду від 23 вересня 2020 року, направленого згідно з частиною шостою статті 187 ЦПК України, щодо відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача. 28 жовтня 2020 року ухвалою судді у справі відкрито провадження і призначено справу до розгляду по суті без виклику сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. Відповідач 04 листопада 2009 року придбала у АТ ЗТ «Ефен-Київ» квартиру [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш Н. В. за № 1219. 25 листопада 2009 року відповідачем укладено договір № 01010603103 про користування електричною енергією з АЕК «Київенерго» (правонаступником якого у частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, у тому числі і у частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО»), відповідно до якого енергопостачальник останній взяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а відповідач як споживач зобов`язувався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором, а саме кошти вносяться до 20 числа календарного місяця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. 22 березня 2019 року бригадою ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відключено квартиру [ADDRESS] , від енергопостачання, у зв`язку із заборгованістю у розмірі 6 666, 73 грн. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562. Відповідно до п. 1, Правила користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до абз. 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до першого розділу Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Пунктом 16 укладеного 25 листопада 2009 року договору передбачено, що кошти вносяться до 20 числа календарного місяця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. Згідно із п. 48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Станом на 01 січня 2019 року у відповідача утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 666, 73 грн, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, яка на час звернення до суду вищевказана заборгованість відповідачем не сплачена, відомостей про протилежне суду не надано. Відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 8 781, 11 грн. Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачами і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до частини першої ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за електричну енергію підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102, 00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved