Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - [PERSON] ) звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради (надалі - Запорізька МР) про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті [INFO] її чоловіка відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана за договором купівлі-продажу, посвідченим товарною біржею. Позивач звернулась до Шостої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса Ловцовій Д.В. відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлювального документа. На підставі викладеного, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину, позивач просить суд позов задовольнити та визнати за останньою права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом Представник позивача в судовому засіданні 02.09.2019 р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві від 10.06.2019 р. на позовну заяву, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у віці 54 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.05.2017 року серії [NUMBER] , актовий запис № 3501 (а.с. 3). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із змісту свідоцтва про одруження від 26.04.1999 р. слідує, що [PERSON] з 26.04.1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 7). 15.08.2017 р. [PERSON] звернулась до Шостої Запорізької державної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 21.05.2018 року № 1012/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] у зв`язку з ненадання спадкоємцем документу, що посвідчує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При цьому, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Як вбачається із змісту позовної заяви, обґрунтовуючи заявлені вимоги про визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом, позивач посилається на наявність документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спірну квартиру, а саме: договір купівлі-продажу від 15.08.1997 р., який укладений між [PERSON] та [PERSON] Розглянувши наведений вище доказ, судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 15.08.1997 р. містить посилання на його реєстрацію на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест» у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на виконання біржового контракту від 15.08.1997 р. № Н-2630. З огляду на викладене, судом при розгляді справи по суті спору враховано положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що була чинною станом на 15.08.1997 року, тобто на час укладення договору купівлі-продажу), якими, в т.ч., позивач обґрунтовував заявлені вимоги. Так, ст. 15 вказаного вище Закону (в редакції, що була чинною станом на 15.08.1997 року) передбачено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня (ч. 1). Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (ч. 2). Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (ч. 4). Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам (ч. 5). Як встановлено судом, позивачем не надано та в матеріалах цієї справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] , яка є предметом договору купівлі-продажу від 15.08.1997 р., станом на час його укладення, відносилась до товарів, допущених до обігу на товарній біржі, а сторони цього договору ( [PERSON] та [PERSON] ) дійсно були членами Запорізької Товарної Біржи «Торг-Інвест». За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити та встановити, що між сторонами договору купівлі-продажу від 15.08.1997 р. дійсно відбулась біржова операція у відповідності до положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а тому такий договір, укладений на підставі вказаного Закону, не підлягав нотаріальному посвідченню, станом на час його укладення. У зв`язку з чим, судом відхиляється посилання позивача на договір купівлі-продажу від 15.08.1997 р., як на документ, що посвідчує право власності спадкодавця ( [PERSON] ) на квартиру [ADDRESS] . Частиною 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Так, нормами ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції станом на 15.08.1997 року) встановлена форма договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Таким чином, оскільки предметом договором купівлі-продажу від 15.08.1997 р. було нерухоме майно, такий договір мав бути нотаріально посвідченим та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). На підставі викладеного, оскільки до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, а в матеріалах цієї справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження набуття [PERSON] у встановленому законодавством України порядку права власності на квартиру [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. У зв`язку з чим, у задоволенні позову судом відмовляється. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається судом на позивача.

Outcome: dismissed