Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] , 02.03.2021 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 20.11.2009 Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №28, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через різні погляди\~на шлюб\~та сімейні\~цінності,\~зловживання відповідачем алкоголем, який будучи в стані сп`яніння вчиняв сварки, скандали, в т.ч. у присутності дітей, як наслідок з відповідачем тривалий час проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати. Ухвалою судді від 25.03.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17). Позивачка у заяві від 16.04.2021 позов підтримала, заперечила можливість примирення, просила про розгляд справи за її відсутності, окрім цього зазначила, що з відповідачем з червня 2019 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть (а.с. 22). Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання 16.04.2021 та повторно 27.05.2021 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила позивачка (а.с. 19, 26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~24, ч. 3 і ч. 4 ст.\~56, ч. 2 ст.\~112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позовної заяви, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 20.11.2009 шлюб у Сокільницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №28, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , сторони з червня 2019 року разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують, не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю, зловживання відповідачем алкоголем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заяві від 16.04.2021 просить позов задовольнити (а.с. 22). Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився, заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, не подав (а.с. 19, 26). З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Outcome: approved