Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] 10.01.2020р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з травня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Позовна заява мотивована тим, що під час спільного проживання у сторін народились діти, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає. Позивач надала суду заяву, у якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв або клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2019р. № 205/2885/2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13-14). Під час спільного шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (ас.7-8). На теперішній час позивач проживає разом з дітьми, займається їх вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, стаття 181 СК України надає виключне право вибору способу стягнення аліментів саме особі на утриманні якої знаходиться дитина. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на те, що неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні позивача, який потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Водночас, враховуючи ненадання позивачем суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача починаючи з травня 2019 року. На підставі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial