Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.12.2004 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинили у вересні 2010 року, спільного господарства не ведуть а тому просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 21.03.2018 року, перед початком судового засідання позивачка направила до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.01.2018 року, було відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21.03.2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не валось. ІV.Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бурете) [PERSON], одружились 18.12.2004 року. Шлюб зареєстровано Гуляницькою сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 6 (а.с. 4). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved