Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] на період її навчання. Позивач у своєму позові посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка є студенткою Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON], в звязку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 5/. Від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Згідно довідки № 001448 від 02 вересня 2016 року [PERSON] є студенткою 5 курсу, Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON], період навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2017 року /а.с.7/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 13 вересня 2016 року. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст. 200 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення останньою 23 років, або до закінчення навчання. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved