Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] 18.07.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 17 липня 2005 року в с. Добротове Кролевецького району Сумської області померла її мати [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй майно. Розпорядження на випадок своєї смерті мати не залишала. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. На час відкриття спадщини вона проживала окремо від матері, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Вона вважала, що до складу спадкового майна матері входить лише житловий будинок з селі Добротове, в якому мати проживала до дня смерті. Повертатись на проживання до батьківського будинку вона не планувала. Стан будинку свідчив про те, що його не варто виставляти на продаж, а витрати на оформлення спадкових прав будуть перевищувати ринкову вартість будинку в межах даного населеного пункту. З даних міркувань до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Лише в 2016 році їй стало відомо про сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім'я [PERSON], [PERSON] є рідною сестрою матері, а її тіткою. Вона померла 08 вересня 2001 року. Її тітка власних дітей не мала. [PERSON], [INFO], який був її чоловіком, помер в 90-х роках минулого століття. Свідоцтво про його смерть не збереглося. Вона не входить до кола осіб, яким може бути видано дублікат даного документу. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом [PERSON] була її сестра, а її мати - [PERSON]. В похилому віці сестри [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [INFO]. [PERSON] мала поганий зір та слух, а тому потребувала постійної сторонньої допомоги. Оскільки місцем реєстрації [PERSON] на день її смерті залишалося село Обтове Кролевецького району, то за свідоцтвом про її смерть зверталися до виконкому Обтівської сільської ради, яка місцем смерті [PERSON] зазначила село Обтове. Але фактично місцем її смерті було село Добротове, а місцем поховання кладовище села Добротове. Після смерті [PERSON] її мати фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що залишилося після смерті її сестри, а тому відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР є такою, що прийняла спадщину, в тому числі і право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна розміром 3,04 га в умовних кадастрових гектарах. Її батько [PERSON] помер 17 лютого 1985 року. Вона є єдиною дитиною своїх батьків. Тому спадкоємців, які прийняли спадщину після [PERSON] і могли б надати їй згоду на подання заяви про прийняття спадщини, немає. Сертифікат на право на земельну частку (пай) її тітка отримала в похилому віці (74 роки), значення даного документу вона не усвідомлювала. За її життя обмін сертифікатів на державні акти на землю не здійснювався. Її мати також не розуміла значення даного документа, який залишився у неї після смерті її сестри та не показувала його їй, [PERSON] Тому їй нічого не було відомо про спадкове майно у вигляді права на земельну часту (пай), що належало її тітці та було успадковано її матір'ю. Вона вважає, що строк на прийняття спадщини був пропущений нею з поважної причини та просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 17 липня 2005 року в с.Добротове Кролевецького району Сумської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. При цьому, уточнивши зміст позовних вимог, пояснила, що не знала про наявність заповіту ні [PERSON], ні [PERSON], а також пояснила, що інші особи, які визначені у заповіті [PERSON] як спадкоємці, спадщину після її смерті не приймали, на спадщину не претендують, що підтверджується їхніми письмовими заявами. Вони дійшли згоди, що спадщину після матері на належний тітці земельний пай буде оформляти саме вона. В позовній заяві зазначено про відсутність інших спадкоємців за законом після смерті матері саме з врахуванням цієї обставини, а не з метою приховати наявність інших спадкоємців за законом. Добротівська сільська рада Кролевецького району в телефонному режимі просила розглядати справу у відсутність їх представника (а.с.60), заперечень щодо позову [PERSON] сільська рада не має (а.с.45). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 липня 2005 року в с.Добротове померла [PERSON] (а.с.12), у відповідності до ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на належне їй майно. Чоловік [PERSON] (до шлюбу - Петренко (а.с.9, 10), [PERSON], помер 17 лютого 1985 року (а.с.11), тобто раніше своєї дружини. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] (а.с.15), до першого шлюбу - Головач (а.с.14), згідно свідоцтва про народження - Петренко (а.с.13) [PERSON]. [PERSON] померла 08 вересня 2001 року (а.с.16). Її чоловік - [PERSON] помер раніше своєї дружини - 20 лютого 1994 року (а.с.44). Згідно довідки виконкому Обтівської сільської ради №921 від 04.08.2016 року [PERSON] була зареєстрована в [INFO], але з 1997 року фактично проживала в [INFO] (а.с.61). Як вбачається з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, оскільки місцем реєстрації [PERSON] на день її смерті було село Обтове Кролевецького району, то за свідоцтвом про її смерть зверталися до виконкому Обтівської сільської ради, яка місцем смерті [PERSON] зазначила село Обтове. Але фактично місцем її смерті було село Добротове, а місцем поховання - кладовище села Добротове. За життя [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства ім.Калініна Кролевецького району Сумської області розміром 3,04 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серія СМ №0092812 (а.с.17). Як встановлено в судовому засіданні спадкоємців першої черги на момент смерті [PERSON] в неї не було, а тому у відповідності до ст. 530 ЦК УРСР спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом [PERSON] була її сестра [PERSON]. З довідки приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.24), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.26-33), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.25), вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 08 вересня 2001 року в селі Обтове Кролевецького району Сумської області, спадкова справа не заводилась. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений Обтівською сільською радою 14.02.1995 року за р.№2, внесений до Спадкового реєстру за №44383998. Зі змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого в воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.51). Частина 1 статті 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Аналізуючи інформацію, надану нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу (а.с.24, 25, 26-33), слід зробити висновок, що спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], відсутні. Таким чином, єдиним спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом [PERSON] була [PERSON]. З довідки приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.24), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.35-42), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.34), вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 17 липня 2005 року в селі Добротове Кролевецького району Сумської області, спадкова справа не заводилась. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений Добротівською сільською радою 20.04.1994 року за р.№9, внесений до Спадкового реєстру за №44410899. Зі змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого в воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.49). [PERSON] помер 05 серпня 2016 року (а.с.71). [PERSON] померла 22.09.2002 року (а.с.70), тобто раніше спадкодавця [PERSON], а тому у відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України спадкування здійснюється за правом представлення. Як вбачається із заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.67, 68, 69), зазначені особи щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують, на спадщину після смерті бабусі [PERSON] не претендують. Інші особи, зазначені в заповіті, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] також подали до суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON], на спадщину після смерті матері [PERSON] не претендують (а.с.64, 65, 66). Вказане свідчить, що спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину після смерті [PERSON] або прийняли спадщину і за згодою яких [PERSON] може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу, як передбачено ч.2 ст.1272 ЦК України, відсутні. Спадкоємців, які б мали право відповідно до положень ст.1241 ЦК України на обовязкову частку у спадковому майні, судом не встановлено. Як вбачається з пояснення позивача, на час відкриття спадщини вона проживала окремо від матері, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, про існування заповіту, вчиненого від імені матері, вона не знала. Вона, [PERSON], вважала, що до складу спадкового майна матері входить лише житловий будинок з селі Добротове, в якому мати проживала до дня смерті. Повертатись на проживання до батьківського будинку вона не планувала. Стан будинку свідчив про те, що його не варто виставляти на продаж, а витрати на оформлення спадкових прав будуть перевищувати ринкову вартість будинку в межах даного населеного пункту. З даних міркувань до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Питання про оформлення спадкових прав після матері виникло після виявлення Сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя тітки, оскільки спадщину після своєе сестри мати прийняла. проживаючи разом з нею на момент її смерті. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропущений [PERSON] з поважної причини. При вирішенні спору суд враховує і думку відповідача - Добротівської сільської ради Кролевецького району, яка визнає позов. Визнання відповідачем позову, на думку суду, не суперечить закону, не порушує прав та інтересів сторін та інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що є достатні підстави для визначення [PERSON] додатково три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved