Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] 08.10.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова В.В. про визнання шлюбного договору недійсним. Позивач зазначав, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року по 01.04.2010 року; 16.02.2010 року подружжям (сторонами) було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В., який набрав чинності з 16.02.2010 року; п.13 Договору містить посилання на ст.355, 368, 369, 364 ЦК України, ст.92-103 СК України; вважаючи, що шлюбний Договір не відповідає положенням ст.103 СК України та ст.203 ЦК України, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким визнати зазначений Договір недійсним повністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та просили в задоволенні позову відмовити, вважаючи, що позов заявлено без достатніх підстав та обґрунтування, а також у зв»язку із пропуском позовної давності. 3 особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова В.В. в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] та [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року (а.с.6); від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.80); рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2010 року (справа №2-3774/10) шлюб між сторонами було розірвано (а.с.49, 81). 16.02.2010 року [PERSON] та [PERSON]. (подружжям) було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. 16.02.2010 року за реєстровим №285 (а.с.4-5). Згідно п.13 Шлюбного договору, на який посилається позивач [PERSON] у позовній заяві, зазначено, що нотаріусом сторонам (подружжю) до підписання Договору було роз»яснено зміст статей 355, 368, 369, 364 ЦК України та статей 92-103 СК України; також було роз»яснено правові наслідки вибраного сторонами правового режиму майна (а.с.5). Як вбачається зі змісту Шлюбного договору від 16.02.2010 року, сторонами договору було визначено правовий режим набутого під час шлюбу майна - квартири [ADDRESS] (чотирьохкімнатної), квартири [ADDRESS] (двокімнатної), автомобіля Мазда, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER], речей індивідуального користування тощо; а також визначено намір сторін у майбутньому щодо врегулювання погашення кредитних зобов»язань за кредитними договорами, що по суті не є предметом шлюбного договору; сторонами було визначено чинність Шлюбного договору також і в разі припинення шлюбу. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Відповідачка [PERSON] повністю заперечує проти позову [PERSON] щодо визнання шлюбного договору недійсним. Згідно положень ст.100-102 СК України - шлюбний договір може бути змінено подружжям або на вимогу одного з подружжя - за рішенням суду; подружжя має право відмовитися від шлюбного договору шляхом подання до нотаріуса заяви про відмову від нього; на вимогу одного з подружжя шлюбний договір може бути розірваний за рішенням суду з підстав, що мають істотне значення, зокрема в разі неможливості його виконання. Згідно ст.103 СК України шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом України. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. За встановлених обставин, оскільки позивачем пред»явлено позов з посиланням лише на положення ст.93, 103 СК України та ст.203 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що позов позивачем пред»явлено без достатніх підстав та обґрунтування; позовні вимоги [PERSON] не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами, отже - в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed