Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] 09 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира , розташована за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1993 року , виданого Коксохімічним заводом ім.. Калініна м . Дніпропетровська згідно до розпорядження № 061 від 22.07.1993 року. Дане свідоцтво зареєстроване у КП Дніпропетровське МБТІ 22.07.1993 року за реєстровим № 72п-2. Згідно до свідоцтва про право власності на житло кожному з співвласників належало по 1/2 частині вищевказаної квартири. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/2 квартира , розташованої за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті батька являлися мати позивачки та позивач. Проте вони з матір'ю вирішили, що не будуть звертатися з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Тому лише мати, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 22 травня 2001 року Другою Дніпропетровської держнотконторою на ім' я матері [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за реєстровим № 3-1353 згідно до якого за матір'ю визнано право власності на ? частину зазначеної квартири після смерті батька, [PERSON] Останні 10 років мати позивачки хворіла, тому у 2008 році вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] поселилися разом з матір'ю. При цьому [PERSON] ще і зареєструвався у зазначеній квартирі. ЇЇ мати , [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якому все своє майно, з чого б воно не складалося на день її смерті вона заповідала їй. [INFO] трагічно загинув її син [PERSON] Після його смерті вона, та її мати зовсім занедужали та пали духом. [INFO] їх мати , [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася зі спірної квартири. Єдиною спадкоємицею за заповітом та за законом після смерті матері є вона, позивачка. Проте, у встановлений законом шестимісячний термін вона не звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак вона проживала та сплачувала за спадкову квартиру комунальні платежі. Причиною тому явилася та обставина, що після смерті матері, вона, постійно мешкаючи у м. Дніпропетровську змушена була періодично приїздити та допомагати вдові свого сина, яка залишилася сама з малолітньою донькою, а також допомагати своїй дочці, що проживає в м. Києві. Крім того, після смерті матері вона постійно хворіла та тривалий час знаходилася на лікуванні. При цьому коли вона звернулася до юриста за консультацією з приводу вступу у спадщину, їй повідомили про те, що у зв»язку з тим, що вона проживає у спадковій квартирі разом зі своїм чоловіком, на неї є заповіт, то вона має право звернутися до нотаріальної контори в будь-який час. При наданні такої консультації юрист не звернув уваги на той факт, що вона зареєстрована за іншою адресою, а у спадковій квартирі лише проживає. Коли у листопаді 2013 року вона звернулася до нотаріальної контори з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті матері, їй вказали на те, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний термін звертання в нотаріальну контору з даною заявою про прийняття спадщини і порекомендували звернутися до суду з позовом щоб визначити додатковий строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. При цьому 28.11.2013 року нотаріусом Другої Дніпропетровської держнотконтори їй надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де зазначено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців. Зазначала, що пропустила строк з поважних причин, тому просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці, протягом якого вона зможе подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] померлої [INFO]. Позивач, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд їх задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі. До суду надійшло повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. В листопаді 2013 року позивачка звернулася до Другої Дніпропетровської держнотконтори із заявою з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON], але їй було відмовлено та роз'яснено, що вона протягом 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця не вчинила дій, що свідчить про прийняття спадщини, не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вимог ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для звернення із заявою про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які зокрема, пов'язані з тривалим відрядження, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Отже, наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною для наданням судом додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку , суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктив ними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, зібрані у справі докази, та їх належна оцінка вказує на підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved