Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] звернулись до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ПрАТ «Рогатинавто», третьої особи - [PERSON] та просять суд стягнути з ПрАТ «Рогатинавто» на користь: -[PERSON] 6780 грн. матеріальної шкоди; -[PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди; -[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] 200 000 моральної шкоди (по 100 000 кожній дитині); -[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] - 24 969 грн. та 28 623 грн. відповідно, шкоди завданої смертю годувальника. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 15 березня 2014 року [PERSON] керуючи автобусом марки «Темза Опалін», між населеними пунктами м. Бурштин та м. Галич Івано-Франківської обл. у напрямку м. Галича проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу по умовах видимості дороги в напрямку руху, не мав можливості своєчасно виявити пішохода [PERSON], внаслідок чого вчинив на нього наїзд. Внаслідок ДТП, що сталася через порушення [PERSON] ПДР України, пішоход [PERSON] від отриманих травм цього ж дня помер. Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Рогатинавто» і 15 березня 2014 року здійснюючи перевезення пасажирів автобусом, виконував трудові обов'язки. Відтак, обов'язок відшкодувати шкоду завдану працівником несе роботодавець - ПрАТ «Рогатинавто». Особами які мають право на відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті потерпілого [PERSON] є його неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] в інтересах яких діє мати [PERSON], а також мати померлого [PERSON] - [PERSON] Враховуючи тяжкість душевних страждань, понесених матір'ю та дітьми померлого [PERSON] таку оцінюють в грошовому еквіваленті - 100 000 грн. кожному. Також діти померлого мають право на відшкодування шкоди внаслідок смерті годувальника до часу повноліття. З урахуванням частки яка припадала на самого потерпілого, непрацездатної матері, частка яка припадає на кожну дитину, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на березень 2014 року становить (1218/4) 304 грн. 50 коп. З огляду на те, що право на відшкодування виникло 15 березня 2014 року, з урахуванням часу повноліття син [PERSON] має право на отримання відшкодування за 82 місяці - 24 969 грн., дочка [PERSON] за 94 місяці - 28 623 грн. Позивач [PERSON] має право на отримання витрат на поховання в розмірі 6 780 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка є також представником [PERSON], [PERSON], представник позивачів - адвокат Петрик Б.Ф. позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним. Просили такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції після скасування Вищим спеціалізованим судом України вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області щодо [PERSON] в частині рішення щодо цивільного позову. Відтак, справа повинна розглядатись в тих же межах та щодо цього ж кола відповідачів. В задоволенні позову по суті слід відмовити з урахуванням ступеня вини потерпілого. Зокрема, те що потерпілий [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння, рухався в темну пору доби по проїжджій частині дороги з порушенням Правил дорожнього руху України. Також, цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Рогатинавто» є застрахованої у ПАТ Українська страхова компанія «Гарант Авто». Відтак, у разі встановлення судом обов'язку відшкодувати шкоду потерпілим, такий обов'язок підлягає виконанню страховиком - ПАТ Українська страхова компанія «Гарант Авто». Представник третьої особи - [PERSON] - адвокат Тинів І.Д. позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що у загибелі [PERSON] наявна вина останнього, зокрема те, що останній перебував в стані алкогольного сп'яніння, рухався в темну пору доби по проїжджій частині дороги з порушенням Правил дорожнього руху України. Неправомірна поведінка потерпілого є правовою підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення шкоди. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши здобуті докази, приймаючи рішення по суті спору, суд враховує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 15 березня 2014 року, керуючи автобусом марки «Темза Опалін», д.н.з [NUMBER] здійснюючи перевезення пасажирів, проїжджаючи близько 05 год. ділянкою автодороги між населеними пунктами м. Бурштин та м. Галич Івано-Франківської області у напрямку м. Галича проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу в умовах видимості дороги в напрямку руху, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустивши умови при яких не мав можливості своєчасно виявити пішохода [PERSON], внаслідок чого вчинив на нього наїзд. При цьому [PERSON] порушив п.2.3, п.12.1, п.12.2 Правила дорожнього руху України. Внаслідок ДТП, що сталася через порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження і від отриманих травм помер. Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2014 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Станом на час ДТП - 15 квітня 2014 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Рогатинавто», яке здійснювало діяльність по перевезенню пасажирів автобусом марки «Темза Опалін», д.н.з. [NUMBER], а саме здійснювало діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Відтак, обов'язок відшкодування шкоди належить ПрАТ «Рогатинавто». Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відтак, після смерті [PERSON] право на відшкодування моральної шкоди мають діти та мати померлого. Відповідно до ст. 454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Встановлюючи наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, ступеня вини заподіювача, вина якого встановлена вироком суду, і потерпілого, який на час ДТП перебував в стані алкогольного сп'яніння, характеру та обсягу душевних страждань - втрата сина та батька, їх тривалості, неможливості відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди позивачу [PERSON] - матері потерпілого 25 000 грн. та дітям [PERSON], [PERSON] по 25 000 грн. Визначаючи кінцеву суму стягнення, слід врахувати суми стягнуті з ПрАТ «Рогатинавто» на користь [PERSON] 10 004, 83 грн. моральної шкоди та на користь [PERSON] 18 371, 53 грн. моральної шкоди в порядку виконання вироку суду щодо [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] здійснено витрати на поховання [PERSON] в розмірі 6780 грн., відтак такі підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. На час смерті потерпілий не був офіційно працевлаштований і не отримував стабільних доходів, відтак дохід такого, як базу для розрахунку шкоди слід визначити на рівні мінімальної заробітної плати станом на 15 квітня 2014 року - 1218 грн. З урахуванням кількості непрацездатних осіб, що перебували на утриманні потерпілого - мати та двоє дітей, та з урахуванням частки яка припадає на самого потерпілого (загалом 4 частини) діти потерпілого мають право на відшкодування шкоди, зазваної смертю годувальника в розмірі 304 грн. 50 коп. щомісячно. Аналіз положень ст. 1200 ЦК України вказує на те, що шкода, завдана смертю потерпілого (годувальника), підлягає відшкодуванню в спосіб сплати періодичних платежів, оскільки обов'язок відшкодовувати таку може бути припинений внаслідок настання певних обставин. Відтак, позов в частині стягнення на користь [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] - 24 969 грн. та 28 623 грн. відповідно, шкоди завданої смертю годувальника слід задовольнити частково, стягнувши розмір такої за минулий період з 15 квітня 2014 року по серпень 2016 року та визначивши стягнення такої на майбутній період по 304,50 грн. щодо кожної дитини до досягнення такими повноліття. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав (Правовий висновок Верховного суду України у справі у справі N 6-192цс16). З урахуванням викладеного суд критично оцінює доводи представника ПрАТ «Рогатинавто» щодо пред'явлення вимог до неналежного відповідача. По справі слід провести розподіл судових витрат в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України з розрахунку 3 вимоги немайнового характеру, вимоги майнового характеру за правилами, встановленими Законом України «Про судовий збір» в редакції станом на 28 листопада 2013 року.

Outcome: partial