Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] 01 квітня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, позовні вимоги не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що 18 грудня 2018 року він звернувся до прокуратури з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, але прокурор в порушення вимог ст. 214 КПК України не вніс ці відомості до ЄРДР, а направив його звернення до іншого органу (ДБР) в місто Полтаву, факт такої бездіяльності визнано прокурором в судовому засіданні і підтверджено ухвалами суду. Позивач вважає, що він був позбавлений ретельного та ефективного розслідування його небезпідставної заяви про кримінальне правопорушення, що підтверджує завдання йому моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Між тим, бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області як уповноваженого органу у вказаних правовідносинах свідчить не лише про те, що вона не дотримувалось конституційних положень та покладених на неї державою обов`язків, а, взагалі, їх ігнорувала. Тим самим, як державний орган, вона не сприяла зміцненню авторитету держави як у міжнародній формі, так і у її відношенні до своїх громадян, реалізації їх конституційних прав і свобод. Допущені прокуратурою Дніпропетровської області як державним органом прояви байдужості, що призвело до виникнення у позивача відчуття приниження людської та громадської гідності, до втрати віри у можливість захисту з боку держави, гарантування йому безпеки, захищеності. Позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, оскільки йому тривалий час довелося захищати свої порушені права, оскаржувати дії щодо вирішення його заяв, клопотань, заявлених під час досудового слідства для проведення слідчих дій. З урахуванням вищевикладеного позивач приходить до висновку, що є факт заподіяння моральної шкоди діями відповідача. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає що йому завдано значну моральну шкоду. Отже позивачу завдана значна моральна шкода, йому спричинені душевні страждання, відповідач відшкодовувати її відмовився. Вважає такі дії відповідача не законними, просив стягнути з відповідача зазначену моральну шкоду, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача прокуратури Дніпропетровської області України в суді і в письмовому зверненні до суду позовні вимоги не визнали, заперечувала проти них, вважаючи ці вимоги безпідставними і не підтвердженими. Все ними зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх інших прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди більше не завдавали. Позовні вимоги не доведені, немає підтвердження завдання моральної шкоди. Вважають позовні вимоги до них безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі Представник третьої особи Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, вказаним і матеріалами справи, на думку суду, в зверненні до суду позовні вимоги не визнали, заперечувала проти них, вважаючи ці вимоги безпідставними і не підтвердженими. Ніяких інших зобов`язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх інших прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди більше не завдавали. Позовні вимоги не доведені, немає підтвердження завдання моральної шкоди. Вважають позовні вимоги до них безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, а справу розглянути без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника третьої особи згідно ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши думку сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими частковому задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 18 грудня 2018 року звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, уповноважена особа цієї прокуратури, на думку позивача, в порушення вимог ст. 214 КПК України не внесла ці відомості до ЄРДР, а направили його звернення до іншого органу (ДБР) в місто Полтаву, факт такої бездіяльності визнано прокурором в судовому засіданні і підтверджено ухвалами суду. Позивач вважає, що він був позбавлений ретельного та ефективного розслідування його небезпідставної заяви про кримінальне правопорушення, що підтверджує завдання йому моральної шкоди. Отже, 18 грудня 2018 року до прокуратури Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява за вх. № 64607вх-18 про вчинення суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно доч.1 ст. 9 Закону України «Про державну службу», особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів покладено на Державне бюро розслідувань.

Outcome: dismissed