Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, який уточнили під час судового розгляду. У позові зазначили, що [INFO] померла їх мати [PERSON], яка заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS]. Позивачі є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовив через те, що їх мати [PERSON] не прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON]. На час відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] їх мати [PERSON] постійно проживала однією сім'єю з чоловіком у будинку [ADDRESS], тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Посилаючись на викладене, просили суд встановити факт того, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON], визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності по Ѕ частині за кожним на жилий будинок з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимогі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просили про її задоволення. Представник відповідача визнала позов та пояснила, що будинок [ADDRESS] був введений в експлуатацію у 1969 році, забудовниками якого були подружжя [PERSON] та [PERSON] Останні постійно проживали у цьому будинку, сплачували комунальні послуги, використовували земельну ділянку за призначенням. Представник П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, подав лист про те, що нотаріус не є суб'єктом спірних правовідносин, оскільки не зацікавлений у результатах розгляду справи. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з 2002 року вона постійно проживає в [ADDRESS]. З цього часу знає сусідів [PERSON] та її чоловіка [PERSON] [PERSON] доглядала свого чоловіка, який хворів. Декілька років тому [PERSON] помер. [PERSON] займалася городом, померла у 2017 році. Свідок [PERSON] дав аналогічні за змістом пояснення. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.1958 року належить жилий будинок [ADDRESS] (по Ѕ частині кожному). Зазначене право зареєстроване в ОП «ЗМБТІ» (а. с. 30-34). [INFO] сталася смерть [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини його спадкоємці не зверталися. За положеннями ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, які діяли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вирішуючи вимоги позову, суд виходить з того, що на момент смерті власника будинку [ADDRESS] [PERSON], у нього було чотири спадкоємця першої черги за законом - його дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому дружина [PERSON] вчинила дії щодо прийняття спадщини, оскільки постійно проживаючи разом із спадкодавцем, стала до фактичного володіння та управління спадковим майном. Між тим, спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] дій з прийняття спадщини не здійснили. Таким чином, [PERSON] набула право на будинок [ADDRESS], з врахуванням належної їй як дружині померлого Ѕ частини (1/2 +1/2). Аналізуючи наведене, суд знаходить встановленим факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). Після її смерті до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися: 02 червня 2017 року - [PERSON], [PERSON] (а.с. 62-64). [PERSON] 02.06.2017 року подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття належної йому частки спадщини, що залишилася після смерті матері (а.с. 64 зворот). Постановами державного нотаріуса П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори № 4105/02-31, 4104/02-31 від 19 грудня 2017 року [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON], відмовлено (а.с. 40-43). В силу ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на час відкриття спадщини. З урахуванням наведених положень закону суд вважає, що спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки вчасно звернулися із відповідною заявою до нотаріальної контори. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачам захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ними права власності на частину спадкового житлового будинку, що відповідає приписам ст. 16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved