Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] 23 вересня 2019 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 26 серпня 2016 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, шлюбні відносини між ними припинені, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім`ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 768,40 грн. у зв`язку з тим, що вважає відповідача винною у розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав вказаних у позові, зазначив, що з березня 2018 року вони з відповідачем не проживають разом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що пішла з дому з тих причин, що позивач її бив, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу, але вимоги позивача в частині стягнення з неї судового збору не визнала, оскільки не вважає себе винною у розірванні шлюбу. Вислухавши вступне слово позивача та відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2016 року, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] (арк. справи 6-7). З довідки № 125 від 09.08.2019 року, виданої ОСББ «Затишок м. Селидове» вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] (арк. справи 9). Згідно із ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з березня 2018 року сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, яка проживає разом з нею та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, суд вважає за доцільне у задоволені позовних вимог щодо стягнення з неї судового збору відмовити.

Outcome: partial