Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивували тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 05.12.2002 року та рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.03.2014 року їм та відповідачеві на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]: Відповідач відмовляється від добровільного встановлення порядку користування вказаною квартирою. Посилаючись на вказані обставини, просили суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: виділити їм в користування житлову кімнату площею 16,7 кв.м., позначену № 7 на плані квартири в технічному паспорті та прилеглу до неї лоджію площею 2,5 кв.м., комору площею 2,7 кв.м., позначену № 2 на плані квартири в технічному паспорті; виділити в користування [PERSON] кімнату площею 11,4 кв.м., позначену № 6 на плані квартири в технічному паспорті та прилеглий до неї балкон площею 0,9 кв.м.; залишити в спільному користуванні кухню площею 7 кв.м., позначену № 5 на плані квартири в технічному паспорті, коридор площею 9,4 кв.м., позначений № 1 на плані квартири в технічному паспорті, ванну кімнату площею 2,6 кв.м., позначену № 3 на плані квартири в технічному паспорті, вбиральню площею 0,9 кв.м., позначену № 4 на плані квартири в технічному паспорті. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти встановлення порядку користування спірною квартирою згідно варіанту, запропонованого позивачами. Третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс» в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. При винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 05.12.2002 року на підставі розпорядження № 10682/2 та рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.03.2014 року по справі № 524/798/14-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності, копією технічного паспорту на вказану квартиру, виготовленого КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» станом на 15.01.2014 року. Між співвласниками квартири виник спір щодо оплати комунальних послуг за вказану квартиру та порядку користування квартирою. Позивачами запропоновано наступний варіант встановлення користування квартирою [ADDRESS]: - виділити їм в користування житлову кімнату площею 16,7 кв.м., позначену № 7 на плані квартири в технічному паспорті та прилеглу до неї лоджію площею 2,5 кв.м., комору площею 2,7 кв.м., позначену № 2 на плані квартири в технічному паспорті; - виділити в користування відповідачеві кімнату площею 11,4 кв.м., позначену № 6 на плані квартири в технічному паспорті та прилеглий до неї балкон площею 0,9 кв.м.; - залишити в спільному користуванні кухню площею 7 кв.м., позначену № 5 на плані квартири в технічному паспорті, коридор площею 9,4 кв.м., позначений № 1 на плані квартири в технічному паспорті, ванну кімнату площею 2,6 кв.м., позначену № 3 на плані квартири в технічному паспорті, вбиральню площею 0,9 кв.м., позначену № 4 на плані квартири в технічному паспорті. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як визначено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.14. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки між сторонами виник спір щодо користування спільною квартирою [ADDRESS] і відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо встановлення порядку користування спірною квартирою запропонованого позивачами і не заявляв клопотання про призначення по справі будівельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач [PERSON] просила стягнути частково сплачений нею судовий збір, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 81,20 грн.

Outcome: approved