Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , (далі позивачі), звернулись до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), в якому, просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилались на те, що вказаний житловий будинок [ADDRESS] належить їм на праві приватної власності в рівних частках по Ѕ частині кожному, що підтверджується відповідними документами, зокрема і Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з ними в даному будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка є колишньою дружиною [PERSON] . Незважаючи на те, що [PERSON] вже тривалий час, а саме з січня місяця 2014 року, не проживає за даною адресою, залишається там зареєстрованою, участі у витратах на оплату житлово-комунальних послуг не приймає, та позбавляє можливості позивачів оформити та отримувати відповідну соціальну допомогу. Ухвалою суду\~від 29.10.2020\~року позовну\~заяву [PERSON] ,\~ [PERSON] \~прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 29.10.2020 року та позовну заяву з додатками відповідач не отримала, поштове відправлення №0800105126367 (а.с. 36), яке яке направлялось за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача (а.с. 29), повернулось до суду без врученням по причині «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», а тому згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Згідно поданих третьою особою, Мар`янівською сільською радою, письмових пояснень, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, видане 10.06.2019 року державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Грисюк О.В., зареєстроване в реєстрі за №2-1497 (а.с. 11), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23181712 від 02.07.2009 року (а.с. 12). [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05.10.2007 року (а.с. 13), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16188686 від 06.10.2007 року (а.с.14). Як вбачається\~з довідки\~№02-29/354\~від 28.08.2020\~року Мар`янівської\~ сільської\~ради Макарівського\~району,\~власниками житлового\~будинку,\~що в [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці у кожного. На даний час у вказаному будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). [PERSON] , [INFO] , є колишньою дружиною позивача у справі [PERSON] , шлюб між якими був розірваний відповідно до рішенням Макарівського районного суду №2-1107/11 від 29.06.2011 року (а.с. 25). Згідно Акту обстеження від 09.02.2020 року (а.с. 16) та Акту обстеження від 22.08.2020 року за адресою: [ADDRESS] , у складі комісії: депутата Мар`янівської сільської ради [PERSON] , секретаря виконкому [PERSON] , у присутності власників будинку [PERSON] та [PERSON] , - в даному домогосподарстві, в якому проживають його власники, зареєстрована [PERSON] , [INFO] . За період з 01.01.2014 року і по даний час [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. За всі шість років в селі Мар`янівка [PERSON] ніхто не бачив, її місце перебування невідоме. При обстежені будинку особистих речей [PERSON] не виявлено. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР. При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку по [ADDRESS] , де відповідач зареєстрована, однак більше року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна, що порушує право власності позивачів на вказаний житловий будинок. Відповідно до\~ч.\~6\~ ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати\~компенсуються за\~рахунок держави,\~оскільки позивачі\~звільнені від\~їх сплати\~як громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 26) відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» і відсутні особи, які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved