Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті комунальних платежів. За останнім уточненням позовної заяви позивачі [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] т [PERSON] 2 742 гривень 56 копійок, посилаючись на те,що відповідачі не оплачують комунальні послуги, у звязку з чим позивачі вимушені нести додаткові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи судом та при вирішенні питання щодо розміру належних до сплати комунальних платежів, пояснив, що не заперечує сплатити понесені позивачами витрати по оплаті комунальних платежів відповідно до закону та у належно визначній сумі. Положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України зазначають, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, однак будь-яких заперечень та їх обґрунтування суду не надала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08 жовтня 1997 року (а.с.4). Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрацію) № 135 від 26 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.9). Актом про не проживання підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають (а.с.26). Фактично, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживали за зазначеною адресою та не сплачували за комунальні платежі в спірний період, тобто з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року. Комунальні послуги з утримання квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] сплачують лише позивачі, що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи. За правилами ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON], незважаючи на фактичне не проживання в квартирі зобов'язані сплачувати комунальні послуги за утримання квартири за адресою: [ADDRESS], у звязку з тим, що вони є її власниками. В судовому засіданні під час дослідження доказів по справі та розрахунку суми, яка підлягає стягненню з відповідачів було встановлено, що у звязку з несплатою відповідачами комунальних послуг з утримання квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року сума, яка підлягає стягненню за рішенням суду на користь позивачів становить 2\~269 гривень 60 копійок, та підлягає стягненню в рівних частках, тобто із [PERSON] 1134 гривень 80 копійок на користь [PERSON] та [PERSON], та із [PERSON] 1134 гривень 80 копійок на користь [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved