Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської міської ради, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В свою чергу, як треті особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] та [PERSON] звернулися до суд з позовом до Рахівської міської ради, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Рахівського районного суду від 20 жовтня обидва позови об`єднано в одне провадження. В обґрунтування позовних вимог позивачі по обидвох позовах позивачі зазначили, що 20.09.1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування №2682 із [PERSON], згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] житловий будинок №106 по вул. Партизанській в м.Рахів, Закарпатської області. В подальшому нумерацію вказаного будинку було змінено на №108 та №112. [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1972 року за №85 про надання дозволу на перебудову будинку №108 по вул. Партизанська в м.Рахів, Рахівського району, Закарпатської області перебудували житловий будинок на двоповерховий, в результаті чого був виготовлений будівельний паспорт, що підтверджує право власності [PERSON] та [PERSON] на даний будинок. Після смерті [PERSON], яка померла 29.09.2002 року, залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку по вул. Партизанська №113, в м.Рахів, Закарпатської області. [PERSON] після смерті дружини прийняв спадщину, так як проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та продовжував проживати в спадковому будинку і надалі. 25 листопада 2007 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому спадкове майно, в тому числі й на житловий будинок № 112, що розташований по вул. Партизанська в м. Рахів, Закарпатської області. 02 жовтня 2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, за яким житловий будинок №112 по вул. Партизанській в мюРахів, та все інше належне йому майно, заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На даний час зазначений заповіт є чинним, ніким не змінений та не скасований. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивачі не змогли, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №47 від 27 липня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спорів з приводу заявлених ними вимог про спадкування зазначеного майна не існує. На підставі наведеного просили визнати за ними, право власності по 1/3 частині за кожним, житлового будинку, розташованого за адресою Закарпатська область, Рахівський район, м. Рахів, вул. Партизанська №112. Позивачі за первинним та за об`єднаним позовами в судове засідання не з`явилися, їх представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просять дану справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити. Представник відповідача, Рахівської міської ради, Закарпатської області, в судове засідання не з'явився. Однак в.о. міського голови, [PERSON], надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.\~ У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 20.09.1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування №2682 із [PERSON], згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] житловий будинок №106 по вул. Партизанській в м.Рахів, Закарпатської області. Згідно довідки виконавчого комітету Рахівської міської ради, Закарпатської області №2601 від 17 травня 2016 року, в 1966 році будинок №106 по вул. Партизанській, після перебудови у 1972 році став №108, а на даний час являється будинком №112. [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1972 року за №85 про надання дозволу на перебудову будинку №108 по вул. Партизанська в м.Рахів, Рахівського району, Закарпатської області перебудували житловий будинок на двоповерховий, в результаті чого був виготовлений будівельний паспорт, що підтверджує право власності [PERSON] та [PERSON] на даний будинок. Після смерті [PERSON], яка померла 29.09.2002 року, залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку по вул. Партизанська №113, в м.Рахів, Закарпатської області. [PERSON] після смерті дружини в силу вимог ст.ст. 548,549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року (що був чинний в день відкриття спадщини після смерті [PERSON]В.) прийняв спадщину, так як проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та продовжував проживати в спадковому будинку і надалі. 25 листопада 2007 року помер громадянин [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №194 та відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського РУЮ видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №053917 від 27 листопада 2007 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі, на житловий будинок №112 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Партизанській в місті Рахові, Закарпатської області. Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їх права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їх користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON], Васильовичем, 02 жовтня 2007 року, було складено заповіт, яким все належне йому майно, будинок №112 що знаходиться по вул. Партизанській в м.Рахові, Закарпатської області та все, що належить йому заповів своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/3 кожному. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивачів, є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44594947 від 27 липня 2016 року. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд зазначено, що вказаний будинок побудований в 1987 році. Також, в матеріалах справи міститься будівельний паспорт на вищезазначений будинок. Тому даний будинок не вважається самочинним будівництвом.. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачами не ставилися.

Outcome: approved