Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] 24 березня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 червня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Нова №14 в с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області. За життя 03.04.2005 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно в рівних частинах заповіла своїм дітям позивачу [PERSON] та [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач своєчасно звернулася до Краснокутської нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності у померлої на спадкове майно, а тому прийняти спадщину в нотаріальному порядку позивач не може. Позивач має намір успадкувати належне їй майно, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Нова №14, с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені [PERSON] вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №501465, виданого виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] померла 19 червня 2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Нова №14, с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області, що належав заповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Краснокутською держаною нотаріальною конторою Харківської області 14.01.1986 року за реєстром № 52, та Свідоцтва про право на спадщину, виданого Краснокутською держаною нотаріальною конторою Харківської області 14.01.1986 року за реєстром № 54. Позивач після смерті [PERSON] з приводу оформлення спадщини на житловий будинок зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2016 року № 330/02-31, а тому позивач позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 05 квітня 1993 року за реєстром № 100, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався. Спадкоємиця за заповітом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON], про що свідчить заява, посвідчена приватним нотаріусом Купянського районного нотаріального округу Харківської області 23.06.2015 року. Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори №804/01-16 від 26.05.2016 року, в Краснокутській держнотконторі після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №186/2015 року. В спадковій справі є заяви доньки спадкодавці гр. [PERSON] про прийняття спадщини та заява гр. [PERSON] про відмову від спадщини за заповітом, посвідченим Пархомівської сільською радою Краснокутського району Харківської області 05.04.1993 року за реєстром №100, на користь гр. [PERSON]. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Також, як вбачається із матеріалів справи на житловий будинок за зверненням позивача [PERSON] РКП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: село Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області по вулиці Нова № 14, про те на зазначений обєкт право власності не зареєстровано, що підтверджується довідкою РКП «Краснокутське БТІ» від 15.03.2016 року №119. Даний факт перешкоджає позивачу звернутись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини. Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Нова №14 в с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved