Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач), [PERSON] в інтересах: [PERSON] (далі Позивач 2), [PERSON] (далі Позивач 3) звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, в якому вказує, що 10 листопада 2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб та під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. Чоловік Позивача та батько їх дітей працював у Відповідача на посаді електрогазозварника та [INFO] помер внаслідок нещасного випадку, який трапився 01 червня 2019 року при виконанні ним своїх трудових обов`язків. По даному випадку було проведено спеціальне розслідування та складено акт форми Н-1 № 01 від 18 червня 2019 року та акт форми Н-5 від 14 червня 2019 року, тобто визнано, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Результатами розслідування встановлено, що причиною нещасного випадку на виробництві є: невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків. Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1) та актом спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-5) встановлено вину Відповідача у настанні нещасного випадку і вказано, що причинами нещасного випадку з [PERSON] є незабезпечення безпечних умов праці та порушення посадовими особами Відповідача нормативних актів про охорону праці та своїх посадових інструкцій. Зазначені причини свідчать про те, що Відповідач не забезпечив належних умов праці в результаті чого загинув чоловік Позивача та батько їх дітей, який виконував доручену йому роботу без нагляду відповідальної особи. Зі змісту акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2019 року о 16.30 годині у фізичної особи-підприємця [PERSON] причинами, з яких стався нещасний випадок визнано організаційні причини: невиконання вимог інструкції з охорони праці, а саме виконання робіт, не обумовлених договором про надання послуг, а також не передбачених технологічною картою на укрупнений монтаж опорної стійки та змінним завданням на виконання робіт, чим порушено вимоги пункту 1.6 Інструкції з охорони праці № 3 для електрогазозварника, затвердженої наказом ФОП [PERSON] № 3 від 01 лютого 2017 року; невиконання посадових обов`язків, а саме відсутній контроль за дотриманням працівником вимог інструкцій з охорони праці, чим порушено вимоги пункту 16 розділу ІІ Посадової інструкції фізичної особи - підприємця, затвердженої ФОП [PERSON] 01 лютого 2019 року. Позивач 1 зазначає, що в зв`язку зі смертю чоловіка та батька їм спричинена моральна шкода, оскільки вона залишилась без гарного чоловіка та господаря, а діти без люблячого батька, внаслідок чого відбулось порушення особистих та життєвих зв`язків, що призвело до відчуття самотності, страху, безпорадності, позбавило дітей батьківської любові та підтримки. Чоловіку на момент загибелі було всього 34 роки, він міг би ще довго жити, був прекрасним чоловіком, ніжним, люблячим та турботливим. Позивач 1 любила чоловіка, вони з ним більше 12 років прожили дружно, в любові та злагоді. Спричинена їй смертю чоловіка та батька дітей моральна шкода полягає у важких переживаннях, пов`язаних з усвідомленням того, що вона залишилась самотньою жінкою, назавжди без своєї коханої людини, ніколи не зможе більше побачити чоловіка, обійняти його, поговорити з ним та поділитися думками, попросити його про поміч. Чоловік допомагав їй у повсякденному житті і в складних життєвих ситуаціях, вирішував сімейні проблеми, забезпечував сім`ю матеріально. Тепер вона назавжди позбавлена як спілкування з чоловіком, так і можливості отримання від нього допомоги, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Вона відчуває гострий душевний біль від смерті чоловіка, почуття втрати, безпорадності та самотності. Її постійними супутниками стали почуття покинутості, непотрібності нікому, туги та відчаю. Вона втратила впевненість у завтрашньому дні, продовжує жити наче по інерції і не може зосередитися навіть на основних питаннях забезпечення життєдіяльності. Її життя без чоловіка стало пустим. Посилює її горе той факт, що чоловік помер страшною смертю, його голова була сильно знівечена, він перед смертю відчував нестерпний фізичний біль, і це є для неї джерелом додаткових психічних страждань. Також, моральна шкода завдана і дітям загиблого, так як на момент загибелі батька доньці було повних три роки, а сину майже десять років, вони повністю усвідомлюють трагедію та тяжко переживають втрату батька. Діти стали замкнутими, тужливими, часто плачуть і погано сплять. Син став гірше навчатись, не може зосередитись, перестав спілкуватись з друзями, гуляти на вулиці, ніякі дитячі ігри та розваги його не цікавлять, свій вільний час він проводить самотньо в сумних роздумах. Діти відчувають сім`ю, в якій вони живуть, не повноцінною, їм не вистачає батька, його уваги, турботи і ласки. Діти дуже любили свого батька і він любив їх, проводив з ними багато часу, діти постійно сумують та плачуть за загиблим батьком, якого ніхто і ніколи їм не замінить. Внаслідок незабезпечення Відповідачем безпечних умов праці Позивач втратила свого чоловіка, а діти - батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання та душевні страждання її дітей будуть тривати і надалі, що свідчать про їх тривалість. Вона та її діти втратили близьку людину, що свідчить про глибину таких страждань. Враховуючи характер, тривалість, обсяг душевних страждань Позивачів, в зв`язку зі смертю самої близької людини та зміни в житті, викликані смертю чоловіка і батька, виходячи з вимог розумності, виваженості і справедливості, Позивач оцінює розмір спричиненої смертю [PERSON] моральної шкоди у 500000 гривень їй та по 500000 гривень кожній дитині. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої їй та її дітям, Позивач 1 виходила з принципів розумності та справедливості, враховуючи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, враховуючи при цьому і переживання за своїх дітей, яких вона зазнала у зв`язку зі смертю чоловіка, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. На підставі вищевикладеного, Позивачі просять стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди 500000.00 гривень; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди 500000.00 гривень; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди 500000.00 гривень. Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей - [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник Позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник Відповідача в судовому засіданні, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Від представника Відповідача 22 травня 2020 року надійшов відзив у якому проти позову заперечував та вказав, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з Відповідачем та займав посаду газоелектрозварника. 16 травня 2019 року Відповідач видав наказ, яким направив [PERSON] в ТОВ «Попільнянський елеватор» для виготовлення металоконструкції під галерею. Він був ознайомлений з технологічною картою на монтаж опорної стійки, проведений цільовий інструктаж з охорони праці та вступний інструктаж з охорони праці. 01 червня 2019 року [PERSON] прибув на територію ТОВ «Попільнянський елеватор» та відповідно до журналу мав здійснювати зварювання швелерів сталевих та прокату листового гарячекатаного, профілів сталевих гнутих та зварні квадрати для будівельних конструкцій, всі роботи мали виконуватись на поверхні ґрунту. В подальшому з [PERSON] стався нещасний випадок та спеціальна комісія прийшла до висновку, що вказана подія сталася в зв`язку з падінням з висоти. За результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку був складений Акт № 01 про нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом. Відповідач не направляв померлого для проведення робіт на висоті, роботи, які повинні були виконуватись передбачали проведення їх на поверхні ґрунту. Тобто, суду слід встановити наявність вини в діях особи. Також, з позовної заяви не вбачається та конкретно не наведено, чому Позивач вважає, що стягненню підлягає саме 500000 гривень на кожну особу. Просить відмовити в задоволенні позову в повно обсязі. /а.с.26-28/ Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 10 листопада 2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб. /а.с.4/ Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . /а.с.5, 6/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] . /а.с.7/ Як вбачається з Акту № 01 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженого заступником начальника Управління Держпраці у Житомирській області 18 червня 2019 року, [PERSON] , житель: [ADDRESS] . Дата і час нещасного випадку: 01 червня 2019 року о 16.30 годині. Найменування підприємства, працівником якого є потерпілий: фізична особа-підприємець [PERSON] , дата реєстрації: 23 травня 2007 року, вид діяльності: підготовчі роботи на будівельному майданчику. Найменування і місцезнаходження підприємства, де стався нещасний випадок: товариство з обмеженою відповідальністю «Попільнянський елеватор», комплекс будівель та споруд № 1 за межами населеного пункту с.Попільня, Попільнянського району, Житомирської області. Відомості про потерпілого: стать: чоловіча, [INFO] , професія (посада) електрогазозварник, загальний стаж роботи 15 років. З пояснень, наданих посадовими особами та працівниками філії фізичної особи-підприємця [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Попільнянський елеватор», комісією із спеціального розслідування встановлені наступні обставини настання нещасного випадку: 01 квітня 2019 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «Попільнянський елеватор» був укладений договір про надання послуг № 01/04, відповідно до пункту 1.1 якого ФОП [PERSON] повинна була виготовити металоконструкцію опори під галерею елеватора без її монтажу на комплексі будівель і споруд № 1, що знаходиться за межами населеного пункту с. Попільня Попільнянського району Житомирської області. Для виконання умов договору та зважаючи на стислі терміни виконання заявлених робіт, наказом від 01.04.2019 року № 5 ФОП [PERSON] з травня місяця поточного року для її працівників було встановлено шестиденний робочий тиждень з наступним графіком роботи: з понеділка по п`ятницю сім годин робочого часу, в суботу - п`ять годин робочого часу. Відповідно до розділу 2 технологічної карти на укрупнений монтаж опорної стійкій вузла завантаження залізничних вагонів, розробленої ТОВ «АКТИВ ПРОЕКТ», укрупнене збирання металоконструкції проводиться на поверхні ґрунту. Наказом ФОП [PERSON] від 16.05.2019 року № 3 електрогазозварник [PERSON] був направлений в ТОВ «Попільнянський елеватор» для виготовлення металоконструкції під галерею. Перед початком роботи [PERSON] під особистий підпис був ознайомлений з технологічною картою на монтаж опорної стійки, йому було провезено ФОП [PERSON] цільовий інструктаж з охорони праці та по прибуттю на місце виконання робіт директором ТОВ «Попільнянський елеватор» [PERSON] проведено вступний інструктаж з охорони праці. Зварювальні роботи мали виконуватися у відповідності до Журналу зварювальних робіт, ведення якого розпочато 16.05.2019 року. Зважаючи на те, що наказом від 01.02.2017 року № 7 відповідальною особою за виконання зварювальних робіт у суб`єкта господарювання ФОП [PERSON] було призначено фізичну особу-підприємця [PERSON] , вона ж і була відповідальною за виконання зварювальних робіт на території ТОВ «Попільнянський елеватор». 01.06.2019 року близько 14 год. [PERSON] прийшов на роботу на територію ТОВ «Попільнянський елеватор» та приступив до зварювальних робіт металоконструкції. Відповідно до запису в Журналі зварювальних робіт, в цей день він мав виконувати зварювання швелерів сталевих та прокату листового гарячекатаних, профілів сталевих гнутих та зварні квадрати для будівельних конструкцій. З пояснення сторожа ТОВ «Попільнянський елеватор» [PERSON] , він час від часу бачив, як [PERSON] виконував зварювальні роботи, працюючи при цьому на поверхні ґрунту. Близько 15 год. [PERSON] , прибиральниця фізичної особи-підприємця [PERSON] , територія якої розміщена на суміжній |з ТОВ «Попільнянський елеватор» територією, підійшла до [PERSON] , поспілкувалася з ним, він в цей час зварював металеві конструкції на землі та повернулася на своє робоче місце. Близько 16 год. машиніст тепловоза товариства з обмеженою відповідальністю «Агросейф» [PERSON] та складач поїздів [PERSON] по завершенню основних робіт на тепловозі, обкошували бензокосою залізничні колії на території ТОВ «Попільнянський елеватор». Докосивши траву до електронних вагів, які знаходяться під накопичувальним бункером елеватора, [PERSON] побачив [PERSON] , який лежав без свідомості у жолобі вагів з травмованою головою. Покликавши на допомогу сторожа [PERSON] , вони разом підняли [PERSON] із жолоба, [PERSON] викликав швидку медичну допомогу. Бригада лікарів швидкої медичної допомоги, які прибули на місце нещасного випадку через короткий проміжок часу, доправили [PERSON] до Попільнянської центральної районної лікарні, в якій [INFO] він від отриманих травм помер. З пояснення [PERSON] , на момент виявлення [PERSON] , на верхньому ярусі накопичувального бункеру знадилася кутова шліфувальна машина, на висоту було прокладено електричний подовжувач, зварювальний апарат знаходився на землі. На думку членів спеціальної комісії, [PERSON] піднявся на висоту для виконання робіт, не обумовлених договором про надання послуг, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Попільнянський елеватор», а також не передбачених технологічною картою на укрупнений монтаж опорної стійки вузла завантаження залізничних вагонів та змінним завданням на виконання робіт. Вид події: падіння потерпілого з висоти. Причиною нещасного випадку є: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутні - невиконання посадових обов`язків. Діагноз: набряк головного мозку, перелом кісток черепу з ушкодженням головного мозку, відкрита черепно-мозкова травма. Потерпілий не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. В акті зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: 1. [PERSON] , електрогазозварник фізичної особи-підприємця [PERSON] , який виконував роботи, не обумовлені договором про надання послуг, а також не передбачені технологічною картою на укрупнений монтаж опорної стійки та змінним завданням на виконання робіт, чим порушив вимоги пункту 1.6 Інструкції з охорони праці № 3 для електрогазозварювальника, затвердженої наказом ФОП [PERSON] № 3 від 01 лютого 2017 року; 2. [PERSON] , фізична особа-підприємець, яка не здійснювала контроль за дотриманням працівником вимог інструкції з охорони праці, чим порушила вимоги пункту 16 розділу ІІ Посадової інструкції фізичної особи-підприємця, затвердженої ФОП [PERSON] 01 лютого 2012 року. /а.с.8-10/ 18 червня 2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Житомирській області затверджено Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2019 року о 16.30 годині у фізичної особи-підприємця [PERSON] та комісією зроблено висновок, що: розглянувши матеріали спеціального розслідування, пояснення працівників фізичної особи-підприємця [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , ТОВ «Попільнянський елеватор» та ТОВ «Агросейф», комісія дійшла до висновку, що даний нещасний випадок стався під час виконання [PERSON] трудових обов`язків за режимом роботи підприємства. Відповідно до абзаців 1, 2 п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, даний нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Він береться на облік фізичною особою-підприємцем [PERSON] , на потерпілого [PERSON] складається акт за формою Н-1. З метою розгляду питання щодо розв`язання соціальних проблем, які виникли внаслідок настання нещасного випадку, члени комісії мали зустріч з дружиною [PERSON] [PERSON] , роз`яснили її права у зв`язку з настанням нещасного випадку та запросили до співпраці з спеціальною комісією. Згідно Акту, особи, дія або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку: 1. По пункту 4.2.1 причин настання нещасного випадку - [PERSON] електрогазозварник фізичної особи-підприємця [PERSON] який виконував роботи, не обумовлені договором про надання послуг, а також не передбачені технологічною картою на укрупнений монтаж опірної стійки та змінним завданням на виконання робіт, чим порушив вимоги пункту 1.6 Інструкції з охорони праці № 3 для електрогазозварника, затвердженої наказом ФОП [PERSON] № 3 від 01.02.2017 року. 2. По пункту 4.2.2. причин настання нещасного випадку - [PERSON] , фізична особа-підприємець, яка не здійснювала контроль за дотриманням працівником вимог інструкції з охорони праці, чим порушила вимоги пункту 16 розділу ІІ Посадової інструкції фізичної особи-підприємця, затвердженої ФОП [PERSON] від 01.02.2017 року. /а.с.11-13/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах двох малолітніх дітей з позовом про стягнення з Відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі по 500000.00 гривень на кожного, з тих підстав, що внаслідок нещасного випадку, який стався з вини Відповідача, помер її чоловік та батько її дітей, в зв`язку з чим їм завдано моральної шкоди. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює дані правовідносини є Закон України «Про охорону праці» (далі Закон). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. На всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. (частина перша, друга статті 153 КЗпП України) Статтею 160 КЗпП України визначено, що на власника або уповноважений ним орган покладається постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці. Згідно статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Статтею 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим, також є страховим випадком. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Згідно пунктів 15, 17 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у Додатку 6. Роботодавець або у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно та застрахована у Фонді, керівник робочого органу виконавчої дирекції Фонду, який утворив комісію, повинен розглянути і затвердити примірник акта за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) протягом доби після надходження матеріалів щодо результатів розслідування (далі - матеріали розслідування). За результатами спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] , були складені Акти форми Н-1 та Н-5, в яких зроблено висновок, що даний нещасний випадок стався під час виконання [PERSON] трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, особами, дія або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку зазначено: - [PERSON] та ФОП [PERSON] . Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В статті 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з роз`ясненнями, які викладено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Як вбачається з матеріалів справи, встановлено вину Відповідача, як особи, дія або бездіяльність якої призвела до настання нещасного випадку, а саме нею допущено незабезпечення контролю за дотриманням працівником вимог інструкції з охорони праці, а тому з урахуванням положень статті 1167 ЦК України, шкода відшкодовується роботодавцем. Разом з тим, суд приймає до уваги, те що комісією при проведенні спеціального розслідування встановлено також і вину [PERSON] у настанні нещасного випадку. Оцінивши в сукупності обставини справи та доводи сторін, суд приходить до висновку, що наявний причинно - наслідковий зв`язок між смертю [PERSON] та діями Відповідача, а тому доведеними є факт спричинення Відповідачем моральної шкоди Позивачу та її дітям у зв`язку зі смертю їх чоловіка і батька. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість, інтенсивність, істотність та незворотність вимушених негативних змін у житті Позивачів, в зв`язку зі смертю близької людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, яких зазнали Позивачі, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, оскільки встановити ціну людського життя та повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань Позивачами, з врахуванням втрат немайнового характеру, які вони зазнали внаслідок втрати батька та чоловіка, які є непоправними, що суттєво порушило їх нормальні життєві зв`язки та призвело до їх змін. Позивачі внаслідок його смерті переживають душевні та психологічні страждання, вони позбавлені можливості отримувати від нього піклування та матеріальну допомогу, в зв`язку з чим вимушені докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань Позивачів, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, які назавжди втратили турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, суд виходячи із засад поміркованості, розумності, пропорційності, виваженості та справедливості, визначає суму відшкодування у розмірі по 200000.00 гривень на кожного. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. При зверненні до суду Позивачі просили стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Проте в судовому засіданні представник Позивачів просив вирішити питання про розподіл вказаних витрат у відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі при зверненні до суду звільнені від сплати судового збору, в зв`язку з чим, підлягають стягненню з Відповідача на користь держави кошти, з врахуванням задоволеної частини майнових вимог, в розмірі - 2522.40 гривень /840.80 гривень х 3/.

Outcome: partial