Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] 19 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно посилаючись, що 12 серпня 1997 року померла його баба [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Салівка вул. Весняна, буд. 22 Кременчуцького району Полтавської області. Він являється спадкоємцем її майна за заповітом від 04 березня 1992 року, але державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області 11 грудня 2017 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Салівка вул. Весняна, 22 Кременчуцького району Полтавської області та складається з житлового будинку літ. «А,А1», погрібу під частиною будівлі літ. «Бп», сараю-гаражу літ. «Б», убиральні літ. «В», ями вигрібної літ. «І», колонки питної літ. «к», огорожі № 1,2. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 12 серпня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 353237 виданим повторно 01 червня 2017 року Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 18. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 04 березня 1992 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 32 до державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON]. 11 грудня 2017 року державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31 березня 2017 року за № 478 на підставі записів погосподарської книги № 2 сільської ради за 1996-2000 рр. за особовим рахунком № 147 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями 1966 року забудови, розташований в с. Салівка вул. Весняна, 22 Кременчуцького району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,1500 га комунальної власності. Згідно технічного паспорта виданого 30 жовтня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», інвентаризаційна справа № 4191, зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А,А1», погрібу під частиною будівлі літ. «Бп», сараю-гаражу літ. «Б», убиральні літ. «В», ями вигрібної літ. «І», колонки питної літ. «к», огорожі № 1,2, інвентаризаційна вартість якого становить 81 898 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 21 листопада 2017 року за № 61/4950. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Салівка вул. Весняна, 22 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 12 серпня 1997 року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved