Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2019 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] стягнення заборгованості за аліментами, стягнення пені та 3 відсотків річних. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за аліментами на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття у розмірі 66\~558 грн. 50 коп., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 38\~858 грн. 18 коп., 3 відсотки річних за прострочення сплати аліментів у розмірі 40\~340 грн. 37 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 27 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 18 грудня 2019 року надійшла відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, визнав суму боргу з виплати аліментам, суму пені просив зменшити, проти стягнення 3 відсотків річних за прострочення сплати аліментів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2005 року стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2005 року до досягнення повноліття. На виконання вказаного рішення суду, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист 2-3643/2005 (а.с. 38). 17 січня 2006 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Рибальченко О.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2-3643/2005 (а.с. 69). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Авраменко К.І. від 25 листопада 2019 року виконавчий лист 2-3643/2005 повернено стягувачу, заборгованість зі сплати аліментів станом на 06 серпня 2019 року становить 66\~558,50 грн. (а.с. 41-42). Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментам в розмірі 66\~558,50 грн. Згідно розрахунку заборгованості з виплати аліментів [PERSON] по виконавчому листу № 2-3643/2005, наданого державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Авраменко К.І. вбачається, що сума заборгованості станом на 06 серпня 2019 року складає 66\~558,50 грн. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідач був обізнаний про наявність рішення суду, згідно якого його зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2005 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб немає, доказів неможливості сплачувати із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи та погоджується з наданим позивачем розрахунком. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з виплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині 3% річних за користування її грошима в порядку застосування ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України, а саме ст. 196 СК України та містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів. До даних правовідносин положення ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання на ці правовідносини не поширюється. Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 235/4359/16-ц. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1\~681,60 грн.\~\~

Outcome: partial