Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним, в якій вказує, що його батько [PERSON] , [INFO] , захворів психіатричною хворобою, в наслідок чого не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і повної сторонньої допомоги і контролю, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. За висновком психіатричної лікарсько - консультативної комісії [PERSON] має медичні показання та потребує оформлення в заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади та потребують постійного стороннього догляду та нагляду. В зв`язку з тим, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, а тому, необхідно визнати його недієздатним та помістити його до психоневрологічного інтернату. Необхідності вирішення питання про призначення батьку опікуна немає, тому, що його мають намір помістити до психоневрологічного інтернату, який також у майбутньому може бути його опікуном. Тим більше можливості у заявника бути його опікуном немає. Заявник просить визнати [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , недієздатним. В судовому засідання представника заявника заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, не заперечував проти її задоволення. Суд, вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 1985 року районним відділом ЗАГС Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 11 /а.с. 6/. 25 січня 2021 року [PERSON] був оглянутий на консультативному прийомі КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР. Консультація психолога: виявляє виражене інтелектуально - мнестичне зниження, зміни по органічному типу, емоційно-вольова нестійкість по змішаному типу. Соціальний психолог: виявляє виражені порушення у всіх сферах життєдіяльності. Навички самостійного проживання та самообслуговування помірно знижені. Потребує контролю та нагляду зі сторони. Психіатр, діагноз: виражене інтелектуально-мнестичне зниження змішаного (посттравматичного, судинного, інтоксикаційного) генезу із емоційно-вольовою нестійкістю по змішаному типу. Рекомендації: має медичні покази та потребує поміщення у заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади та потребують постійного стороннього догляду та нагляду. Згідно висновку № 31 від 25 січня 2021 Департаменту охорони здоров`я Житомирської облдержадміністрації КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради психіатричної лікарсько - консультативної комісії, [PERSON] , 1952 року народження, має медичні показання та потребує оформлення в заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади та потребують постійного стороннього догляду та нагляду./а.с.7/ Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 63-2021 від 09 березня 2021 року виданий КНП «Обласний медичний центр психічного здоров`я» Житомирської обласної ради, [PERSON] , 1952 року народження, на даний час виявляє клінічні ознаки вираженої деменції змішаного (судинного, інтоксикаційного) ґенезу із емоційно-вольовою нестійкістю по змішаному типу. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 02.8 міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду. Ступінь наявного у [PERSON] слабоумства, на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій, розуміти та давати звіт за свої дії. Абз. 2 частини першої статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає, що психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров`я, згідно якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, для застосування в Україні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Положеннями ч. 3 ст. 296 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Статтею 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Роз`яснити заявнику положення ст. 300 ЦПК України, відповідно до якого, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною. Відповідно до частини 6 статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 300 ЦПК України. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved