Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі - «Відповідач») про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. [INFO] у віці 91 року померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису №25. 18.04.2007 року [PERSON] було складено заповіт на Позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), який посвідчений секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, зареєстровано в реєстрі за №47. Лише в липні 2018 року Позивач дізналася від сина [PERSON] , що його мати склала заповіт на її ім`я. Із вказаного заповіту вона дізналася, що за життя [PERSON] заповіла Позивачу належну їй на підставі сертифікату серії КВ №0302650 виданого 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, та зареєстровану в Книзі реєстрації сертифікатів на право власності (пай) за №428 від 15.07.2003 року земельну частку (пай), яка в подальшому може бути виділена в натуру в земельну ділянку. Позивач звернулася до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. винесла постанову №2201/02-31 від 31.07.2018 року в якій відмовила Позивачу у оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , так як у встановлений законом строк спадщину не прийняла. Посилаючись на приписи ст.1216, ст.1221, ст.1269-1270, ст.1272 ЦК України Позивач просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в 2 (два) місяці. 22.04.2020 року в судове засідання Позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просила позов задовольнити (а.с.47). В судове засідання представник Відповідача - Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Відповідача та просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с.32). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Ухвалою суду від 01.11.2019 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.15-16). 03.03.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи було направлено до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області запит про надання витягу (інформаційної довідки) із спадкового реєстру, щодо [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.42). 19.03.2020 року на виконання вимог суду Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Київської області направлена інформаційна довідка з Спадкового реєстру, де зазначено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не відкривалась(а.с.44-45). [INFO] у віці 91 року померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області на підставі актового запису №25 (а.с.12). 18.04.2007 року [PERSON] було складено заповіт на Позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), який посвідчений секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, зареєстровано в реєстрі за №47 (а.с.13). Із вказаного заповіту вона дізналася, що за життя [PERSON] заповіла Позивачу належну їй на підставі сертифікату серії КВ №0302650 виданого 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, та зареєстровану в Книзі реєстрації сертифікатів на право власності (пай) за №428 від 15.07.2003 року земельну частку (пай), яка в подальшому може бути виділена в натуру в земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Білоцерківським міськвиконкомом Київської області від 29.01.1985 року, актовий запис №211, прізвище Позивача до укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 16.10.2010 року, актовий запис №1394, Позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). Позивач звернулась до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. винесла постанову №2201/02-31 від 31.07.2018 року в якій відмовила Позивачу у оформленні спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , так як у встановлений законом строк спадщину не прийняла. (а.с.14). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наведені Позивачем обставини є об`єктивними і істотними труднощами, які від неї не залежали і фактично зашкодили вчасно звернутись до нотаріуса. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку про те, що Позивач у цій справі має майновий інтерес щодо спадкового майна, як легітимне очікування, яке є достатньо конкретним та передбачуваним відповідно до національного закону. У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що заяву про прийняття спадщини нею не було своєчасно подано до нотаріальної контори з поважних причин. Зазначені Позивачем обставини дійсно є об`єктивними та істотними труднощами, які від неї не залежали та зашкодили їй вчасно звернутися з такою заявою. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати у справі необхідно залишити за Позивачем, відповідно до її заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved