Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивача звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 08 січня 2011 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 57 по вулиці Миру в селі Раково Перечинського району з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Заповіту мати не складала, а спадщину за нею прийняв її онук та син позивача [PERSON], оскільки постійно проживав разом зі [PERSON] на момент смерті, про відмову від спадщини протягом встановленого законом строку не заявляв. Однак, 25 січня 2018 року [PERSON] помер, а позивач прийняла спадщину за своїм сином, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстровано. Тому просить задовольнити позов. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, однак її представник подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника ради та визнав позов. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2011 року померла мати позивача [PERSON], а 25 січня 2018 року помер її син [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії І-ФМ № 110587 та серії І-ФМ № 237922, виданими виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 10 січня 2011 року та 25 січня 2018 року відповідно (а. с. 8-13). Також встановлено, що згідно довідок виконкому [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області № № 105 та 106 від 10 липня 2018 року за даними погосподарської книги № 9 на 2011-2015 роки [PERSON], яка померла 08 січня 2011 року, була головою домогосподарства за адресою: Перечинський район с.Раково, вул. Миру, №57, де на день її смерті разом з нею проживав та був зареєстрований її онук [PERSON]; на день смерті [PERSON] у вказаному будинку зареєстрованих осіб не було, [PERSON] проживав один (а. с. 14-15). Крім цього, як вбачається з [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52573531 від 11 липня 2018 року за спадкодавцем [PERSON], який помер 25 січня 2018 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 62688113 (а. с. 33).\~ Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~ особи, яка\~ померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу № 69/02-14 від 09 серпня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 57 по вул. Миру в с. Раково Перечинського району Закарпатської області, оскільки спадкодавець [PERSON] правовстановлюючий документ за життя не виготовляв (а. с. 16). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за законом прийняла спадщину за сином [PERSON], так як протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved