Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

[PERSON] 31.08.2015 р. та збільшивши вимоги заявою від 11.01.2016 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.11.2013 р. він набув у власність обєкт нерухомості у вигляді квартири № 1, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області. Право власності на зазначену квартиру за позивачем підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАН №533392 від 15.11.2013 р. При набутті права власності на квартиру позивачем фактично на місцевості квартира №1, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, складала загальну площу 53.5 м2 (приміщення І, 1-1, 1-2, 1-3, три кімнати 1-4, 1-5, 1-6), жилої площі 31.0 м2 (три кімнати 1-4, 1-5, 1-6), зі загальними складовими квартири коридор 1-1 площею 6.4 м2, кухня 1-2 площею 5.5 м2, їдальня 1-3 площею 6.6 м2, житлової кімнати 1-4 площею 8.6 м2, житлової кімнати 1-5 площею 7.2 м2, житлової кімнати 1-6 площею 15.2 м2, погребу а3, площею 9.0 м2; тамбуру І площею 4.0 м2; з господарчими спорудами та надвірними будівлями у вигляді тамбуру а, площею 5.9 м2, прибудови а1, площею 9.4 м2, гаражу Д, ? частини сараю Б, загальною площею 17.7 м2, ? частини воріт №1, хвіртки №2, огорожі №3. За технічними параметрами та характеристиками квартира № 1, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області, складає ? частину зазначеного домоволодіння (домогосподарства). Квартира № 2, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, яка складає іншу частину ? частки будинковолодіння (домогосподарства), належить [PERSON] та [PERSON]. Квартири №1 та №2 відокремлені одна від одної, ізольовані, мають окремі входи - виходи з різних боків житлового будинку. Самовільних добудов, перебудов або перепланування не існувало і не існує. Вбиральня Е на даний час практично знищена, тому до предмета судового спору не включається. Сарай Г на території подвіря також в наступному був знищеним. Відсутність обєкту нерухомості у вигляді сараю Г підтверджується проведенням технічної інвентаризації 13.10.2014 р. з виготовленням технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16.12.2009 р. №396, допоміжні приміщення передаються у спільну сумісну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах безоплатно і окремо приватизації не підлягають (п. 7 Положення). Із урахуванням положень ст. ст. 354-358, 364, 379-383 ЦК України просив виділити йому в натурі зазначене нерухоме майно, припинивши право спільної часткової власності на нього. Земельна ділянка за зазначеною адресою сторонами не приватизована і складається з території подвіря та яка використовується для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та надвірних будівель, також під городництво. Рішенням Охтирської міської ради від 15.04.2014 р. за №1059-МР [PERSON] надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Будинковолодіння по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, знаходиться на балансі у УЖКГ Охтирської міської ради, тому приватизація земельної ділянки можлива лише за умови створення ОСББ, тому з даного приводу виникають конфлікти. Встановити порядок користування земельною ділянкою при технічних характеристиках та параметрах по обєктам нерухомості за адресою по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, технічно можливо, але власники квартири №2 (відповідачі) не бажають узгоджувати будь які питання проявляючи самовільність та нехтуючи правами і інтересами позивача. Власники квартири №2 будь яку документацію із землеустрою узгоджувати не бажають, самовільно визначили порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та надвірних будівель, також під городництво. На території подвіря самовільно влаштували паркан, який розмежовує подвіря з внутрішнього боку будинковолодіння. Також власники квартири №2 не дають можливості використовувати ворота на територію подвіря, яке є загальною територією. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 16.01.2015 р. №583/4178/14-ц (2/583/71/15) заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволені частково в межах зобовязання [PERSON] та [PERSON] прибрати з території подвір'я по вул. Фрунзе, 67, м. Охтирка, Сумської області, самовільно встановлений паркан, яким самовільно проведений поділ земельної ділянки на території подвір'я. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 5.03.2015 р. №583/4178/14-ц (22-ц/788/455/15) зобовязано [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у вільному використанні воротами на території подвір'я по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області. Зі свого боку позивач вважає доцільним і можливим виготовити приватизаційні документи на земельну ділянку за зазначеною адресою, але для цього - при умові відсутності погодженості іншого співвласника - необхідно окремо встановити порядок користування земельною ділянкою для наступного оформлення приватизаційної процедури, що можливо за наслідками виділу частки майна в натурі. Висновками судово будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №52 від 24.11.2015 р. зазначено, що виходячи з візуального обстеження та дослідження, розташування та планування, внутрішнього планування житлового будинку, нормативних вимог, запропоновано варіант розподілу обєктів (житлові будинки, господарські споруди) по сформованому володінню та користуванню за позивачем [PERSON] по І співвласнику за варіантом 1, що складає 45/100 частин. Згідно плану земельної ділянки за результатами кадастрової зйомки по фактичному користуванню за адресою по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області, загальна площа земельної ділянки складає 1158 м2 (0.1158 га). Висновками судово будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №52 від 24.11.2015 р. визначений варіант порядку користування земельною ділянкою з урахуванням фактичного користування будівлями на підставі складеного фактично певного порядку користування земельною ділянкою. Згідно ДБН 360-92** п.3.25 для догляду за будинками та здійснення поточного ремонту відстань між бічною границею та стіною житлового або господарської будівлі варто приймати не менш 1.0 м. Позивачем за основу приймається І варіант порядку користування земельної ділянки відповідно до додатку №2 аркуш 1 (показано жовтим кольором) висновків судово будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №52 від 24.11.2015 р. по І співвласнику ([PERSON]О.) у користування земельну ділянку площею 528 м2 з урахуванням площі під будівлями та спорудами, із залишенням II співвласникам ([PERSON], [PERSON]М.) у користування земельну ділянку площею 528 м2 з урахуванням площі під будівлями та спорудами (показано у додатку №2 аркуш 1 зеленим кольором). При цьому земельна ділянка у додатку №2 аркуш 1, яка показана без кольору, площею 102 м2 виділяється для спільного користування. Із урахуванням положень ст. ст. 98-100, 126, 152 ЗК України, ст. 377 ЦК України прохає визначити вищезазначений порядок. У судове засідання позивач та його представник не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. У матеріалах справи міститься письмова заява від зазначених осіб (а.с. 191) із проханням провести судове засідання без їхньої участі та повністю задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі та представник відповідача про час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, проте у судове засідання не зявились. У матеріалах справи мається письмове пояснення представника відповідача (а.с. 194-199) у якому той повністю заперечує проти заявлених позивачем вимог. Серед іншого зазначає про те, що на даний час у сторін відсутнє будь-яке спільне майно. У його довіреної особи разом із іншим співвласником у спільній власності перебуває відокремлений обєкт нерухомості, а саме кв. №2, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці. Допоміжні обєкти, як-то ? частина сараю, гараж, огорожа, погріб, є у особистому володінні позивача і відповідач до них ніякого відношення не має. Тому відсутній будь-який спір із цього приводу. Земельна ділянка також не підлягає поділу чи визначенню порядку користування, оскільки не перебуває ані у власності, ані у користуванні власників квартир, а належить міській раді. Представники Охтирської міської ради, Сумської обл., у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. До суду надали лист, де зазначили про необхідність спільного вирішення співвласниками зазначених у позовних вимогах питань. Представники Управління Держгеокадастру у Охтирському районі, Сумської обл., у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Також на адресу суду надали лист із проханням розглядати справу без участі їхнього представника. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири [PERSON] передала квартиру, яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 53.5 м2, житлова площа 31.0 м2 кількість кімнат 3, у власність [PERSON]. (а.с. 7) Відповідно до експлікації приміщень до плану кв. № 1, в житловому будинку № 67[ADDRESS] складається із: коридору 1-1, кухні 1-2, їдальні 1-3, трьох житлових кімнат 1-4, 1-5, 1-6, тамбура І, всього площею 53,5 м2, житловою площею 31.0 м2, допоміжною площею 18,6 м2, площею літніх приміщень 4 м2 (а.с. 13). Набуття позивачем у власність зазначеного нерухомого майна підтверджується також витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12893818 від 15.11.2013 року (а.с. 9). 13.10.2014 року [PERSON] на своє імя було виготовлено технічний паспорт на кв. 1, по вул. Фрунзе, 67, (а.с. 10-14). Попередньою власницею квартири була відповідач у справі [PERSON] яка успадкувала зазначене нерухоме майно від [PERSON], яка померла 31 травня 2008 року. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири житловою площею 31 м2, загальна площа 53.5 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира померлій належала на підставі свідоцтва про право власності на житло та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Кв. № 1, по вул. Фрунзе 67, у м. Охтирці була приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» попереднім власниками [PERSON], [PERSON] (див. матеріали інвентарної справи). Квартира № 2, по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, належить [PERSON] та [PERSON] (аркуш 75, 78, інвентарної справи). З системного аналізу інвентарної справи № 6433 вбачається, що як між попередніми, так і між нинішніми власниками квартири № 1 та квартири № 2 встановлено порядок користування допоміжними спорудами і спору між ними із цього приводу немає. У витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2003 р. (а.с. 62, інвентарної справи), в примітках зазначено про те, що до квартири № 1 належить ? частина сараю «Б», сарай «Г», гараж «Д», огорожа № 2,3, погріб «а3». З розрахунку вартості кв. № 1, по вул. Фрунзе 67, у м. Охтирці, вбачається, що при оцінці квартири, до її вартості також включено вартість тамбура а, прибудови а1, погреба а 3, ? сараю Б, сараю Г, гаражу Д, хвіртки № 2, забору № 3. До кв. № 2 належали тамбур а2, погріб а4, ? сараю Б, вбиральня В, л.кухня-гараж Ж, пристройка ж, ворота № 1 (аркуші інвентарної справи 48, 68) Відповідно до довідки управління житлово комунального господарства Охтирської міської ради № К/126 від 23.12.2014 р., житловий будинок по вул. Фрунзе, 67, в м. Охтирці знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста та обліковується на балансі в управлінні житлово-комунального господарства Охтирської міської ради У відповідності до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною 2 ст. 369 ЦК України, передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників. Відповідно до ч. 1, ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2, ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинків одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Проте, як було встановлено у судовому засіданні, сторони є власниками окремих ізольованих квартир, які не є обєктом права спільної власності сторін, а отже, окремому поділу не підлягають. Як встановлено із матеріалів інвентарної справи згідно реєстраційного свідоцтва від 26.11.1965 р. домоволодіння за №67, по вул. Фрунзе, у м. Охтирці, було зареєстроване за домоуправлінням Охтирського міськкомгоспу на праві державної власності (а.с. 11, інв. справи). Згідно технічного паспорту останнє складалось із 2-х квартирного будинку Аа-а111(по 2 погреби та дві веранди), а також сараю С, вбиральні Б, воріт №1, огорожі №2. Згідно акту поточних змін (а.с. 25, інв. справи) у 1975 році була збудована частина цегляної веранди замість деревяної, побудовані два крильця цегляні та вбиральня В. Станом на 18.02.1986 р. на земельній ділянці був збудований гараж кухня Ж, збудовані сіни а2, тамбур із дошки, а кладова а1 знаходилась у стадії побудови. (дозвіл на проведення забудови попередньому власнику кв. за №2 [PERSON] на будівництво гаража та літньої кухні від 25.03.1975 р.) Станом на 02.10.1993 р. була побудована прибудова ж, сарай Б, вбиральня В, ворота №1. Станом на 01.12.2003 р. літню кухню Г було переобладнано під сарай. Оскільки зазначені квартири обладнані окремими виходами, то тамбури до зазначених квартир «а» та «а2» та погреби «а3» та «а4» відповідно є приналежними до цих обєктів і також окремому поділу не підлягають. Як зясовано із письмових пояснень представника відповідача, такі обєкти, як гараж «Д» та прибудова «а1», були збудовані за власні кошти попередніми власниками кв. № 1, а також гараж кухня «Ж» із прибудовою «ж», вбиральня «В», були збудовані за власні кошти попередніми власниками кв. № 2. Тобто на зазначені обєкти також не поширюється режим спільного майна. Проте у власності сторін перебуває сарай «Б», огорожа, та хвіртка з воротами. Із письмових пояснень відповідача встановлено, що сарай «Б» був перебудований на два входи і фактично співвласники його використовують по ? частині. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Знову ж таки із письмових пояснень представника відповідача встановлено, що як між попередніми власниками квартир, так і між нинішніми будь-якого спору щодо права власності на окремо збудовані обєкти чи права користування таким спільним обєктом, як сарай «Б» не існує. Таким чином відсутній цивільно-правовий спір із цього приводу. Позивач не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутись до компетентних установ щодо прийняття у експлуатацію та реєстрацію за ним зазначених добудов. Проте між сторонами виник спір із приводу користування земельною ділянкою під двохквартирним будинком. Так, рішенням Охтирського міськрайонного суду від 16.01.2015 р. №583/4178/14-ц (2/583/71/15) заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволені частково в межах зобовязання [PERSON] та [PERSON] прибрати з території подвір'я по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області, самовільно встановлений паркан, яким самовільно проведений поділ земельної ділянки на території подвір'я. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 5.03.2015 р. №583/4178/14-ц (22-ц/788/455/15) зобовязано [PERSON] та [PERSON] також не перешкоджати [PERSON] у вільному використанні воротами на території подвір'я по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, Сумської області. З урахуванням викладеного, також із огляду на те, що сторони користуються двором у будинку спільно, порядок користування не визначений, відсутні підстави для реального поділу огорожі та хвіртки з воротами. При вирішенні позову у цій частині суд виходить також із того що право власності на приналежні до квартири обєкти, за позивачем у встановленому порядку не зареєстровано, а право звернення із вимогою про поділ належить власнику. Із огляду на викладене суд не бере до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №52 від 24.11.2015 р. із запропонованим у ньому варіантом поділу будинку. При вирішенні позову щодо визначення порядку користування земельною ділянкою суд виходить із наступного. Згідно зі статтею 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Згідно ч. 1, 2, ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Виходячи зі змісту норм ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В такому випадку розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою. Статтею 125 ЗК передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У обґрунтування позовних вимог у цій частині позивачем суду було надано копію рішення Охтирської міської ради (шостого скликання пятдесят третьої сесії) за №1059-МР від 15.04.2014 р. згідно якого йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (домоволодіння перебуває у спільній частковій власності), на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Фрунзе, 67, у м. Охтирці, та зазначено про відмову відповідачів погоджувати будь яку документацію із землеустрою. Отже, позивач не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів того, що йому компетентним органом було надано чи відмовлено у наданні у власність або в користування земельної ділянки під квартирою. Його твердження про відмову відповідачів погоджувати технічну документацію із землеустрою не може свідчити про автоматичне набуття права власності або права користування земельною ділянкою під двором будинку. Оскільки позивач у встановленому порядку ані права власності, ані права користування земельною ділянкою не набув, то й відсутні правові підстави для визначення порядку користування нею. Через це суд також суд не бере до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №52 від 24.11.2015 р. із запропонованим у ньому варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою. Не підлягає застосуванню до зазначених правовідносин ст. 377 ЦК України, як про це у позовній заяві зазначає позивач, оскільки сам будинок, як зазначено вище, перебуває на балансі в УЖКГ, позивач є власником тільки однієї із квартир у ньому. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що ані міська рада, ані співвласники іншої квартири, права позивача у межах заявленого позову не порушували та його вимоги до зазначених відповідачів є безпідставними й задоволенню не підлягають. У звязку з відмовою у позові всі судові витрати понесені позивачем слід залишити за ним без відшкодування. На підставі викладеного ст. 354-358, 364, 379-383 ЦК України, ст. ст. 12, 116, 123, 125 ЗК України,

Outcome: dismissed