Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків. У позовній заяві позивачі зазначають, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Квартира розташована на третьому поверсі 5-ти поверхового будинку. Над їхньою квартирою поверхом вище розташована 4-х кімнатна квартира відповідача. Із-за халатного відношення відповідача до обслуговування внутрішньо квартирних мереж водопостачання і водовідведення їхню квартиру неодноразово затоплювало. Вони робили ремонти власними коштами. Проте, 23 жовтня 2017 року, з вини [PERSON] їх квартира в черговий раз була затоплена. У результаті затоплення у житловому приміщенні пошкоджено гіпсокартон в залі, у кухні стелю, електропровід, відпала плитка. [PERSON] відмовляється відшкодовувати завдані збитки. 14 серпня 2018 року інженером - проектувальником [PERSON] виготовлений зведений кошторис розрахунку вартості об`єкта будівництва, відновлювального ремонту квартири. Сума ремонту складає 14422 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] 14422 грн - суму збитків, необхідних для проведення ремонту в квартирі [ADDRESS] . 09 квітня 2019 року, до початку розгляду справи по суті, позивачі надали суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягти з [PERSON] на їх користь збитки для проведення ремонту квартири в сумі 14422,00 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн, оскільки діями відповідача їм завдано також моральні збитки, так як протягом тривалого часу вони повноцінно не можуть користуватися квартирою, пошкоджені водою ділянки покриваються цвіллю, що дуже негативно відображається на стан здоров`я мешканців квартири. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2019 року до участі у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, зі згоди позивачів, в якості співвідповідача залучено [PERSON] , як співвласника квартири за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом строк надано відзив, в якому вона просить відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що причиною затоплення квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] , став порив труби (рушникосушки) у ванній кімнаті її квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Дана труба знаходиться на балансі КП «Гадяч житло» та жодним чином не перевірялася даним підприємством. З цих підстав, вона вважає, що не повинна виконувати ремонтні роботи за власні кошти, а відшкодувати заподіяну шкоду повинно КП «Гадяч-житло». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що рушникосушк, порив якого став причиною затоплення житла, а саме квартири позивачів, перебуває на балансі КП «Гадяч житло», а тому відшкодовувати завдану майнову шкоду позивачам за затоплення їхньої квартири повинно КП «Гадяч-житло», а не він з дружиною [PERSON] , як власники квартири. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 17.08.2016, договором дарування від 12.10.2000 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 78242947 від 17.01.2017. Згідно акта обстеження квартири від 23.10.2017, складеного заступником начальника КП «Гадяч-житло» [PERSON] , у присутності інженера по житлу КП «Гадяч-житло» [PERSON] , майстра сантехніків [PERSON] , юриста КП «Гадяч-житло» [PERSON] , 22 жовтня 2017 року близько 18 год. 30 хв. ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] , а саме демонтаж полотенцесушарки, стали причиною залиття водою квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом [ADDRESS] , 23 жовтня 2017 року виявлені такі пошкодження: коридор (замочена стеля 5,3 кв.м), спальня № 4 (замочена частково стеля -12,4 кв.м), спальня № 5 (замочена частково стеля -12,9 кв.м, шпалери замочені частково), спальня №7 (замочена частково стеля 9,8 кв.м, шпалери замочені частково), ванна № 8 (замочена стеля 2,6 кв.м). У всіх кімнатах на стелі виконані ремонтні роботи шпаклівкою, але все замочено частково і маються руді плями. Залиття квартири [ADDRESS] відбувається не одноразово (протягом року близько двох разів). Відповідно до повідомлення КП «Гадяч-житло» від 11.02.2020 № 09-05/72, при складанні акту обстеження квартири від 23.10.2017 про затоплення квартири [ADDRESS] було допущено технічну помилку, а саме на 1-й сторінці у тексті акту помилково зазначено, що в результаті ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , було залито водою квартиру [ADDRESS] . Проте фактично було здійснено обстеження квартири [ADDRESS] (співвласник [PERSON] ), в якій проводилися ремонтні роботи по демонтажу полотенцесушарки. Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 7 передбачено, що у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше. Згідно зведеного кошторисного рахунку вартості об`єкта будівництва від 14.08.2018, вартість поточного ремонту квартири [ADDRESS] становить 14422 грн. Також до позовної заяви позивачем надано відомості про обсяг робіт. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - інженер по житлу КП «Гадяч-житло» підтвердила факт залиття квартири позивачів, з квартири поверхом вище, власниками якої є відповідачі, про що було складено відповідний акт. Щодо будь-якої бездіяльності зі сторони працівників КП «Гадяч-житло», які б могли спричинити затоплення квартири позивачів, на чому наполягає відповідач [PERSON] заперечила. Допитана у\~судовому засіданні\~ [PERSON] - юрист КП\~«Гадяч-житло»\~пояснила,\~що нею\~було лише\~перевірено правильність\~написання акту\~щодо затоплення\~квартири позивачів,\~сама вона\~участі в\~огляді квартири\~не приймала. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2003 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної, спільної часткової власності квартира [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.\~1190\~ЦК України,\~особи,\~спільними діями\~або бездіяльністю\~яких було\~завдано шкоди,\~несуть солідарну\~відповідальність перед\~потерпілим. Оскільки судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] , власниками якої є [PERSON] та [PERSON] , сталося з вини власників квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , тому суд вважає, що збитки заподіяні позивачам підлягають відшкодуванню відповідачами солідарно. Що стосується розміру збитків, які відповідно до наданого позивачами кошторису, як доказу, складають 14422,00 грн, то суд вважає, що даний доказ є належним, допустимим та достатнім, який підтверджує саме розмір заподіяних збитків позивачам. Відповідачі заперечують не лише факт заподіяння шкоди позивачам з їх вини, але і розмір шкоди, визначений кошторисом наданим позивачами, хоча клопотання про призначення експертизи, з метою визначення розміру заподіяних збитків позивачам залиттям квартири, не заявляли. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] також не спростувала, як факт вини відповідачів у залитті квартири, так і розмір, заподіяних збитків позивачам, а лише пояснила, що на прохання відповідачів оглядала залиту квартиру позивачів та домовлялася про проведення ремонту в їх квартирі. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами, згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зважаючи на наявні докази у справі, суд вважає, що позивачами доведено вину відповідачів, як співвласників квартири у завданій їм майновій шкоді внаслідок залиття квартири, причинний зв`язок між протиправними діями та завданою шкодою, при цьому відповідачі не заперечують сам факт залиття квартири позивачів. Відповідно до ст. 1167\~ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31\~березня 1995\~року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім цього, згідно з абз. 2 п. 5, п. 9 вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачі обґрунтовують заподіяння їм моральної шкоди тим, що через недобросовісне відношення відповідачів до внутрішньо квартирних мереж водопостачання і водовідведення їхню квартиру заливає не вперше, але ремонт вони робили за власні кошти. З вини відповідачів, вони, як власники квартири, протягом тривалого часу повноцінно не можуть користуватися житлом, пошкоджені водою ділянки покриваються цвіллю, що дуже негативно відображається на стан здоров`я. [PERSON] та [PERSON] у добровільному порядку відмовилися сплатити розмір матеріальної шкоди. Більше року в їхніх сім`ях через затоплення квартири напружена обстановка та неспокій, вони змушені витрачати свій час та кошти на консультації зі спеціалістами в галузі будівництва, а також звертатись за юридичною допомогою, тому оцінюють моральну шкоду в розмірі 5000 гривень кожна з позивачів. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині відшкодування їм моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, суд, враховуючи відсутність у діючому законодавстві визначення способів обчислення розміру моральної шкоди, відсутність точних критеріїв майнового виразу душевного страждання, виходячи з розміру матеріальних збитків, засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги позивачів в частині розміру стягнення моральної шкоди з відповідачів, підлягають до часткового задоволення, а саме у меншому розмірі заявленому ними. Відповідно до п. п 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позивач\~ [PERSON] \~при подачі\~позовної заяви\~сплатила судовий\~збір у\~розмірі 704,80\~грн за\~подання позову\~про відшкодування\~шкоди,\~а також\~нею доплачено\~судовий збір\~у сумі\~768,40\~грн після\~збільшення позовних\~вимог в\~частині стягнення\~моральної шкоди,\~що підтверджується\~квитанціями АТ\~«Полтава-банк»\~про сплату\~від 11.12.2018\~та від\~27.02.2019,\~тому згідно\~ст.\~141\~ЦПК України,\~сплачена позивачем\~ [PERSON] \~сума судових\~витрат в\~загальному розмірі\~1473,20\~грн, підлягає стягненню з відповідачів на її користь.

Outcome: partial