Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] 7 листопада 2017 року предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 лютого 2005 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що через деякий час після одруження він зрозумів, що вони з відповідачем люди різного характеру, у них різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відповідач постійно говорить неправду, чим ще більше руйнує їхні шлюбні відносини і тому вони проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних стосунків і він не бажає продовжувати такі відносини. Позивач [PERSON] під час розгляду справи по суті у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що причин для розірвання шлюбу немає, непорозуміння виникали з побутових питань та унаслідок втручання родичів позивача у їх сімейні відносини, але вона бажає зберегти шлюб та здійснювала всі заходи для їх примирення Згідно ухвали суду від 20 грудня 2017 року та 31 травня 2018 року сторонам двічі надавався строк для примирення, а провадження у справі було зупинено. Відповідно до ухвали суду від 13 вересня 2018 року провадження у справі поновлено. Вислухавши учасників справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб, заяви по суді та визнання сторін відомо, що сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 2005 року, від якого мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з відповідачем, на утримання дитини позивач добровільно надає матеріальну допомогу (а. с. 2, 3). З листопада 2017 року сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. За наданий двічі судом строк сторони не примирилися. Посилання відповідача на те, що вона має намір зберегти сімю є голослівними і не доведені жодними доказами, а також не надано доказів про те, що вона намагалася зберегти сімю. Позивач втратив до неї почуття поваги та любові. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, доказів протилежного відповідачем не надано і тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved