Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я його матері [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO] року і належним чином прийняв її спадщину. Після смерті [PERSON] на ім'я останньої були видані два державні акти на право власності на земельну ділянку. Оскільки державні акти видані у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення його прав на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, [INFO] року в с. Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 7). Позивач є сином [PERSON] (а.с. 8). На момент смерті остання проживала зі своїм чоловіком [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 10), який після смерті своєї дружини в силу положень статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) прийняв спадщину останньої. [INFO] року [PERSON] помер в с. Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 6). Позивач належним чином прийняв спадщину [PERSON], до складу якої входить спадщина, прийнята ним після смерті його дружини [PERSON], що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Шик А.Л. від 22 лютого 2017 року (а.с. 10). Як з'ясовано, після смерті [PERSON] 13 та 17 січня 2005 року на ім'я останньої, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №1 від 04 січня 2005 року, було видано держані акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER], якими посвідчувалося право власності на земельні ділянки площею 3,1687 гектари, розташовану на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, та площею 0,7679 гектари, розташовану на території Березовогатської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 12-13). Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Згідно частин другої та четвертої статті 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я [PERSON] державних актів про право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Вказані вище державні акти були видані [PERSON], як особі, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я [PERSON] після її смерті державних актів на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON]. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved