Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] 18.07.2017 року та уточнено 04.10.2017 року звернувся до суду з позовом до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строку її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 01.09.2005 року по 31.08.2011 року він працював на посаді асистента кафедри цивільно-правових дисциплін Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія», при звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку по заробітній платі, існуючу заборгованість не визнавав. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2015 року по цивільній справі №214/444/14-ц за його позовом до Національного університету «Одеська юридична академія» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 06.10.2016 року, позов задоволено частково, стягнено на його користь недоплачену допомогу на оздоровлення у звязку з відпусткою за червень 2007 року у сумі 220 грн., за червень 2009 року у сумі 456,30 грн., за червень 2010 року у сумі 474,60 грн., за червень 2011 року у сумі 523,20 грн., всього в сумі 1674,10 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.08.2011 року по 06.05.2015 року у сумі 500 грн. Зазначене рішення суду було виконане 15.06.2017 року. Згідно платіжного доручення №5 від 15.06.2017 року на суму 2174,10 грн., відповідач перерахував йому заборговану суму заробітної плати у розмірі 1674,10 грн. та 500 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на його картковий рахунок, відкритий у ПАТ «ПРИВАТБАНК». Під час виплати 15.06.2017 року заборгованої заробітної плати, відповідач не здійснив нарахування та виплату йому компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, нарахування якої є обовязком роботодавця та яка має бути виплачена у тому ж місяці у якому було здійснено виплату заборгованості по заробітній платі (ст. 1, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати»). Сума компенсації втратити частини заробітної плати складає 2083,56 грн. Борг за червень 2007 року 220 грн., сума після утримання податків і обовязкових платежів 182,32 грн., приріст індексу інфляції за період з липня 2007 по травень 2017 року 2,758, сума компенсації 502,84 грн. Борг за червень 2009 року 456,30 грн., сума після утримання податків і обовязкових платежів 378,16 грн., приріст індексу інфляції за період з липня 2009 по травень 2017 року 1,528, сума компенсації 577,83 грн. Борг за червень 2010 року 474,60 грн., сума після утримання податків і обовязкових платежів 393,32 грн., приріст індексу інфляції за період з липня 2011 по травень 2017 року 1,366, сума компенсації 537,28 грн. Борг за червень 2011 року 523,20 грн., сума після утримання податків і обовязкових платежів 417,59 грн., приріст індексу інфляції за період з липня 2011 по травень 2017 року 1,115, сума компенсації 465,61 грн. Всього 2083,56 грн. (502,84+577,83+537,28+465,61 = 2083,56). Не сплативши компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, відповідач, таким чином, не здійснив повний розрахунок при звільненні свого працівника до теперішнього часу. Враховуючи те, що за рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.07.2015 року на його користь стягнуто середній заробіток з часу звільнення по 06.05.2015 року, фактичний розрахунок не проведений до теперішнього часу, відповідач повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.05.2015 року по 04.10.2017 року. Затримка розрахунку при звільненні, станом на 04.10.2017 року, складає 606 робочих днів. З 07.05.2015 року по 31.12.2015 року 166 робочих днів; за 2016 рік 252 робочих дня; за 2017 рік 188 робочих днів. На час звільнення його середньоденна заробітну плату складала 115,93 грн. Відповідно, середній заробіток за період з 07.05.2015 року по 04.10.2017 року складає 70 253,58 грн. (115,93 грн. х 606 робочих днів = 70253,58 грн.), який відповідач повинен сплатити за затримку розрахунку при звільненні. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач, представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився,про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач працював в Національному університеті «Одеська юридична академія» з 01.09.2005 року на посаді асистента Криворізького навчального центру та 31.08.2011 року був звільнений за власним бажанням. Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01.07.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року, стягнено з Національного університету «Одеська юридична академія» на користь [PERSON] недоплачену доплату на оздоровлення за 2007, 2009, 2010, 2011 роки в сумі 1674,10 грн. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку в розмірі 500 грн. а.с.12-19. Компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата включає інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Аналізуючи зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обовязковими для виконання сторонами спору, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved