Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] 26 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача тергромади в особі Дніпровської міської ради про визнання поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Протоколом автоматизованого розподілу від 26 грудня 2017 року позовну заяву [PERSON] передано до провадження судді Нижного А.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п.п. 7, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з метою усунення яких 16 січня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Згідно з розпорядженням керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 169 від 04 травня 2018 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу 05 травня 2018 року передано до провадження судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2018 року справу було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання посилався на те, що 05 березня 2017 року померла його мати [PERSON] 09 жовтня 2001 року [PERSON] склала заповіт на імя позивача, який було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] (нині пр. [PERSON]) у м. Дніпрі. З 17 листопада 2016 року по 05 березня 2017 року [PERSON] проживала у КЗ «Могилівський ГП «ДОР» та була зареєстрована за адресою: [INFO] А. Позивач з 2015 року хворіє на тяжкі захворювання, які повязані з функцією ходьби. Із серпня 2017 року стан здоровя позивача сильно погіршився, протягом півроку він декілька разів знаходився на стаціонарному лікуванні у медичних закладах і через стан свого здоровя не міг вчасно звернутися до нотконтори з метою подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у період часу з 21 березня 2017 року по 31 березня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні, а з 01 вересня 2017 року по 18 грудня 2017 року проходив амбулаторне лікування вдома, за час перебування на якому його постійно відвідували сини. Із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотконтори 06 лютого 2018 року. Постановою державного нотаріуса Царичанської держнотконтори від 06 лютого 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання просив суд визнати причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори поважною та визначити йому додатковий строк один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 05 березня 2017 року Представник відповідача у ході судового засідання та у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки позивач хоча і хворів, але мав можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотконтори у встановлений строк. Поважних причин пропуску шестимісячного строку позивачем не зазначено. За таких обставин, представник відповідача просила суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] була матірю [PERSON] (а.с. 10). 09 жовтня 2001 року [PERSON] видала на імя позивача заповіт, яким заповідала належну їй квартиру № 34, що знаходиться в. м. Дніпрі на пр. [PERSON] (колишня назва пр. Петровського) в будинку № 48, який було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 6581 (а.с. 8). 05 березня 2017 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] (колишня назва пр. Петровського), у м. Дніпрі, яку вона заповіла позивачеві згідно із заповітом від 09 жовтня 2001 року. 06 лютого 2018 року позивач звернувся до Царичанської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 58). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2018 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 05 березня 2017 року, у звязку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 49). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встновленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Після смерті [PERSON], померлої 05 березня 2017 року, позивач повинен був на протязі шести місяців звернутися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але цього ним зроблено не було. З відповідною заявою він звернувся до нотконтори лише 06 лютого 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, позивач посилався на те, що, хоча і не був зареєстрований з матірю за однією адресою, на час її смерті, проте, вважав, що, оскільки має заповіт на своє імя, фактично прийняв спадщину. Крім того, має низку тяжких хвороб, перебуває на диспансерному лікуванні у декількох лікарів (хірург, невролог, уролог, сімейний лікар), постійно проходить лікування в стаціонарі та амбулаторно, з серпня 2017 року стан здоровя позивача значно погіршився, через прогресування хвороби йому важко ходити. Про наявні у позивача хвороби свідчить виписка з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого (а.с. 16). Разом з тим, обставини хвороб позивача не можуть бути прийняті судом в якості поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки згідно довідки № 69 від 12 грудня 2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21 березня 2017 року по 31 березня 2017 року (а.с. 17), згідно з випискою з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого з серпня 2017 року стан здоровя [PERSON] погіршився, з 01 вересня 2017 року по 18 грудня 2017 року він перебував на денному стаціонарі (а.с. 16 зворот). Весь інший час позивач знаходився вдома, а перебування позивача на амбулаторному лікуванні не позбавляло його можливості звернутися до нотконтори із заявою особисто або направити її поштою з метою недопущення пропуску строку на прийняття спадщини. Крім того, у ході судового засідання, позивач зазначив, що його постійно навідували його сини. На імя будь-кого з них [PERSON] міг видати довіреність на подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, будь-які обєктивні причини, які б могли перешкодити йому у здійсненні свого права як спадкоємця, відсутні. У разі відсутності можливості звернутися до нотконтори особисто, позивач не був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса для вчинення ним нотаріальної дії поза межами контори. Таким чином, зазначені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, обґрунтовані, поважні, обєктивні, непереборні та істотні труднощі і причини пропуску такого строку позивачем не зазначені, а за таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 1 280 гривень 00 коп. слід віднести за його рахунок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed