Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визнати [PERSON] (далі відповідач), [INFO], таким, що втратив право користування жилою квартирою №35 в будинку №10а по вул.Пушкіна в м.Родинське Донецької області; - зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: м.Родинське Донецької області, вул.Пушкіна, 10а/35. В обґрунтування позову зазначено, що вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача, зареєстрований її син відповідач, який фактично з 2014 року не проживає в квартирі, пішов жити за адресою - м.Родинське, [PERSON], вул.Кантемирова, 71. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення на зареєстровану адресу його місця проживання повістки про виклик до суду, відповідна поштова кореспонденція повернута на адресу суду неврученою адресату через закінчення терміну зберігання; також судом направлялась повістка про виклик за адресою місця проживання відповідача, зазначеною позивачем в позові: м.Родинське, [PERSON], вул.Кантемирова, 71, відповідна поштова кореспонденція повернута до суду за закінченням терміну зберігання. З огляду на приписи ст.128 та ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа правом участі в судовому засіданні не скористалась, до суду свого представника не направила, клопотання про перенесення засідання до суду не надала. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №1-341 від 15.03.2005 належить на праві приватної власності позивачу, відповідне право власності зареєстровано за позивачем за №10307228 (а.с.4). За актом ОСББ «Наша справа м.Родинське» від 23.07.2018 №27, засвідченим підписом голови правління ОСМД, син [PERSON] не проживає в квартирі за вказаною адресою з 01.02.2014, що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою він не проживає в спірній квартирі, яка на праві власності належить позивачу, понад один рік, позов в частині позбавлення відповідача права користування спірною квартирою підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: partial