Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі представника адвоката Богданчук О.В., звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті у [ADDRESS] , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії КВ № 0155853. Сертифікат на право на земельну (частку) пай виданий 22.07.1997 року громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП «Фасівське» Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області Сидоренко Олені Миколаївні, на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 р. № 556 та зареєстрований 05.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0558. Згідно заповіту від 03.02.1997 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] , яка вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки до дня її смерті була зареєстрована та проживала разом з нею за однією адресою. Проте, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай) через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що і змусило її звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати за нею у порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Фасівське», розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі сертифікату серії КВ № 0155853, виданого на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 р. № 556 та зареєстрованого 05.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0558. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.03.2021 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.04.2021 р., яке відкладено на 12.05.2021 р. встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. У підготовче засідання позивач не прибула, клопотала перед судом про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову не заперечив, просив розглядати справу за відсутності його представника. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.08.1998 року (а.с. 9), яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті у [ADDRESS] . Разом з ним проживала [PERSON] - племінниця (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії КВ № 0155853. Сертифікат на право на земельну (частку) пай виданий 22.07.1997 року громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП «Фасівське» Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області - Сидоренко Олені Миколаївні, на підставі рішення Макарівської РДА від 30.12.1996 р. № 556 та зареєстрований 05.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0558 (а.с. 12). Згідно заповіту від 03.02.1997 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] (а.с. 11). Позивач вважається такою, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки до дня смерті була зареєстрована та проживала разом з нею за однією адресою, вела з нею спільне господарство, вступила в управління спадковим майном (а.с. 10). Приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Корнієвською Н.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай) через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №01-16/4 від 12.03.2021 року (а.с. 16). Згідно оголошення у газеті Макарівські Вісті №44 від 13.11.2020 року загублений сертифікат серії [NUMBER] , виданий 22.07.1997 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації від 30.12.1996 р. № 556 та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05.08.1997 року за № 0558 - вважати недійсним (а.с. 15). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що були чинними на момент відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 Кодексу). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу). Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України (чинного на час розгляду справи), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай), щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні.

Outcome: approved