Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] 25.09.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду у загальному розмірі 4\~416,10 грн. та моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] 08.06.2019р. не вжив заходів щодо належного утримання своєї собаки, внаслідок чого остання спричинила тілесні ушкодження донці позивача, [PERSON] [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить справу розглядати за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019р., яка набрала законної сили 06.08.2019р., [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85,00 грн. з конфіскацією належної йому тварини породи «Пітбуль» по кличці «Річі» (а.с.24). Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 08.06.2019р [INFO] близько 19:40 год., знаходячись за адресою: [ADDRESS] , не вжив заходів щодо утримання своєї собаки, внаслідок чого остання спричинила тілесні ушкодження малолітній [PERSON] , 2006 року народження. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 2186 від 10.07.2019р. за своїм характером виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (біль, як 21 день) (а.с.13-15). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наявних в матеріалах справи рахунків фактур та квитанцій, за час лікування доньки, позивачем понесені матеріальні збитки у розмірі 4\~047,56 грн. (а.с.20-23). Крім того, позивачем також понесені витрати на проведення судової-медичної експертизи у розмірі 368,54 грн. Тлумачення статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» свідчить, що власник тварини (або особа, яка утримує тварину) зобов`язана забезпечувати безпеку оточуючих фізичних осіб і тварин, а також майна від заподіяння шкоди твариною. За умови неналежного виконання власником тварини (або особою, яка супроводжує тварину) обов`язку щодо забезпечення безпеки, власник тварини (або особа, яка утримує тварину) повинен відшкодувати шкоду завдану твариною. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Таким чином, враховуючи, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, тоді як відповідач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутність своєї вини, суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у загальному розмірі 4\~416,10 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої його донці, внаслідок нападу на неї собаки, належної відповідачу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. Повно та всебічно дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди донці позивача, розміру і глибину душевних страждань [PERSON] , пережитих у зв`язку з нападом собаки, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти у сумі 10\~000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його позовні вимоги позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved