Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] 28.10.2015 року звернулась до Кілійського районного суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], померлій 13.01.2008 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виданого на підставі рішення 12 сесії XXIII скликання Дмитрівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] в заяві зазначила, що 13.01.2008 року померла мати заявниці [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,05 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] У встановлений законом строк заявниця звернулась до Кілійської районної державної нотаріальної контори й отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 3,05 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради. Однак належним чином зареєструвати право власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] не має можливості, оскільки в правовстановлюючому документі, а саме в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113 прізвище власниці було помилково вказане як «Златіна» замість правильного «Златина». На теперішній час у заявниці відсутня можливість виправити помилку в зазначеному акті. На підставі цього [PERSON] просить встановити факт належності [PERSON], померлій 13.01.2008 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виданого на підставі рішення 12 сесії XXIII скликання Дмитрівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81. Заявниця, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що заявлені вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виданого 21.07.2000 року на підставі рішення 12 сесії XXIII скликання Дмитрівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81, вбачається, що «Златіній Лідії Леонтіївні» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,05 гектарів, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки № 296 від 29.02.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виготовлений на імя [PERSON], дійсно видано [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.07.2008 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3086, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13.01.2008 року, на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки розміром 3,05 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виданого 21.07.2000 року на підставі рішення 12 сесії XXIII скликання Дмитрівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 129411, виданого Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області 14.01.2008 року, [PERSON] померла 13.01.2008 року, про що в Книзі реєстрації смертей 14.01.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 2. Отже, судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, виданого 21.07.2000 року на підставі рішення 12 сесії XXIII скликання Дмитрівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81, було допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість «Златиній» вказано неправильно «Златіній». У відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. З інформаційного листа Відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області від 28.08.2014 року № 11-11-4/5186 вбачається, що заявниця [PERSON] зверталась до Відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області з питанням про виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до Кілійського районного суду у порядку окремого провадження щодо встановлення факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113. У звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Встановлення факту належності померлій [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011113 необхідно заявниці для належного оформлення належним чином права власності на зазначену земельну ділянку. Оскільки заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення \~суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявниця дійсно позбавлена змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючому документі, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до правовстановлюючого документу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved