Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до військово-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області, зацікавлена особа - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у с.Плотина Станично-Луганського району Луганської області помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,7700 га з кадастровим номером 4424884500:02:002:0046, що знаходиться на території військо-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області. Вказана земельна ділянка була надана у власність [PERSON] розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 19 лютого 2007 року №59 із видачею державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2007 року серії ЯГ № 273756. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину уповноважений представник позивача 23 червня 2018 року звернувся до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, де отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що спадкоємцем у встановлений законом строк в шість місяців після смерті спадкодавця не було подано заяву про прийняття спадщини, у зв`язку із чим останній вважається таким, що не прийняв спадщину, водночас нотаріусом у вказаній постанові надано рекомендацію звернутися до суду. Позивачка зазначає, що вчасно подати заяву про прийняття спадщини після [PERSON] не мала змоги, так як чоловік помер у 2014 році в період проведення на території Станично-Луганського району Луганської області активних бойових дій, по причині чого нотаріуси та державні реєстри тимчасово не працювали та посилається на положення ст. 392 ЦК України, згідно з якими власник майна\~може пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. У зв`язку з наведеним просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 6,7700 га з кадастровим номером 4424884500:02:002:0046, що знаходиться на території військо-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області та належить йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2007 року серії ЯГ № 273756. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявою в якій просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 жовтня 2014 року, [PERSON] помер [INFO] в с.Плотина Станично-Луганського району Луганської області. Померлий [PERSON] був чоловіком позивачки по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 09 листопада 2002 року серії [NUMBER] , виданого Вільхівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,7700 га з кадастровим номером 4424884500:02:002:0046, що знаходиться на території військо-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малитнове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області. Вказана земельна ділянка була надана у власність [PERSON] розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 19 лютого 2007 року №59 із видачею державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2007 року серії ЯГ № 273756. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті одного з подружжя її чоловіка. Згідно ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №733/01-16 від 23.06.2018 вбачається, що позивачка [PERSON] , що зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] у зазначений законом строк шість місяців не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, отже, приймаючи до уваги відсутність факту реєстрації з спадкодавцем за однією адресою, вважається такою, що не прийняла спадщину, та їй було рекомендовано звернутися до суду. З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №1174/01-09 від 30.10.2018 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася, заповіти відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру № 53855672 та 53855664 №52865499 від 29 жовтня 2018 року. У силу вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 3.1. Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна\~може пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved