Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2018 року заявила позов про стягнення з [PERSON] 8413758,98 грн. на погашення заборгованості за договором позики, в тому числі інфляційні втрати в сумі 170601,99 грн. та три проценти річних в сумі 143136,99 грн. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань. Провадження відкрито на підставі ухвали судді від 16.10.2018 року, справа призначена до розгляду в загальному порядку. 04.02.2019 року судом у справі ухвалено заочне рішення про задоволення позову. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву на позов не надходило. Разом з тим, з огляду на заяву про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідач вважає позов необгрунтованим доказами. Судом встановлено таке. [PERSON] 01.01.2018р. взяв у [PERSON] 8100000,00 грн., які зобов`язався повернути 23.02.2018р. Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою. (а.с. 4) Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позов в цій частині вимог є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Підлягають задоволенню і вимоги позову про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Так, ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Останньою нормою передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже відповідач зобов`язаний також сплатити позивачу інфляційні втрати в сумі 170601,99 грн. (8100000 грн. х 1,0210619735 (сукупний індекс інфляції за період лютий - серпень 2018р.) - 8100000 грн.) та три проценти річних в сумі 143136,99 грн. (8100000 грн. х 3% х 215 (кількість днів прострочення з 24.02.2018р. по 26.09.2018р.) : 365 (кількість днів у році). За наведених рішень, витрати понесені позивачем на розгляд справи, а саме судовий збір в сумі 8810 грн., мають бути компенсовані йому відповідачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved