Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею квартири [ADDRESS] області. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка є власницею квартири [ADDRESS] області. Батьком дитини є її брат, якого було [INFO] вбито, а мати дитини була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до позбавлення волі строком сім років. Мати дитини відповідач по справі в 2016 році була звільнена з місць позбавлення волі, та попросила зареєструвати її в квартирі доньки, так як їй необхідно працевлаштуватись, але виховання дитини займатись не буде. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомила, викликалась через сайт суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 02 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Відповідачем до суду відзиву не надано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] області, що підтверджується договором купівлі - продажу від 21 лютого 2012 року (а.с.18), опікуном малолітньої [PERSON] є позивач її тітка [PERSON], що підтверджується рішенням Баглійської районної ради виконавчоо комітетц від 18.08.2010 року № 183 (а.с.9). Батько дитини [PERSON], [PERSON] [INFO] помер (а.с.8), мати дитини [PERSON] рішенням Заводськоо районного суду міста Дніпродзержинська 14 листопада 2016 року була позбавлення батьківських право у відношення її малолітньої дитини [PERSON] (а.с.13-15). Відповідно до акту № 19 про не проживання від 01 березня 2018 року відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] області не проживає з листопада 2016 року (а.с.22). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить о висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved