Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з 24.10.2017 року до закінчення навчання, тобто до [INFO] року. В позові зазначили, що [PERSON] досяг повноліття, однак навчається в ЗНТУ на денній формі навчання, на теперішній час стипендію не отримує, з боку батька матеріальної допомоги не надходить, власних доходів не має. Уточнивши позовні вимоги шляхом зменшення, позивачі просять суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини усіх доходів щомісячно, просить позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з'явились, причину неявки суду не повідомили, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю. Уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою щодо розгляду справи у його відсутність, заперечень за уточненими позовними вимогами не має. Дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.01.1999 р., досяг повноліття, але навчається на першому курсі денної форми навчання в Запорізькому національному технічному університеті на курсі факультету з напряму на факультеті комп'ютерних наук та технологій, термін навчання становить з 01.09.2017 року по [INFO] року. [PERSON] є неодруженим, власних доходів не має, стан здоров'я - задовільний. [PERSON] не працює, дохід не отримує. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина не надає, отримує стабільних дохід у вигляді заробітної плати, працює в ПАТ «Запоріжвогнетрив». Стан здоров'я відповідача задовільний. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх, за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище сторін та дитини та інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що відповідач по справі має можливість надавати позивачу, який продовжує навчання, матеріальну допомогу. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved