Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2021 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] мотивуючи позов тим, що 8 листопада 2019 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики. На підтвердження передачі грошей, відповідач власноручно написав розписку і отримав грошові кошти розмірі 47 000 грн та зобов`язався їх повернути у строк до 9 січня 2020 року. В обумовлений договором термін відповідач кошти не повернув, на звернення із вимогою у добровільному порядку повернути кошти відмовляється, вказане змусило його звернутися з вказаним позовом до суду. Просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 54 641 грн 93 коп., який складається з: суми боргу - 47 000 грн, 3 % річних від простроченої суми - 5 482 грн 42 коп. та інфляційних витрат 2 159 грн 51 коп.; а також судові витрати в розмірі 908 грн. Ухвалою судді від 31 серпня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча в установленому порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до статті 247 частини 2 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази надані позивачем, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 8 листопада 2019 року [PERSON] під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 47 000 грн, які зобов`язався повернути у строк до 15 січня 2020 року. Факт отримання [PERSON] коштів засвідчений ним у розписці. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивач надав боргову розписку позичальника, яка посвідчує передання відповідачу коштів. Відповідач порушив умови договору позики та станом на день звернення до суду грошові кошти в розмірі 47 000 грн не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із надої суду розписки від 8 листопада 2019 року сума позики становить 47 000 грн та в цій же розписці є запис відповідача про строки повернення суми позики у строк до 9 січня 2020 року. Відповідно до приписів статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку сума інфляційних витрат становить - 5 482 грн 42 коп., три проценти річних від простроченої суми - 2 159 грн 51 коп. Дослідив та оцінив усі докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦК України.

Outcome: approved