Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ПрАТ «АСК «Інго Україна»), раніше - Закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ЗАТ «АСК «Інго Україна») про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO]. [PERSON] в м. Ізмаїл по вул. Болградське шосе зі сторони вулиці Аеродромне шосе у напрямку вул. Станційний поселок, керуючи автомобілем марки «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], що належить [PERSON], не впорався із управлінням та виїхав на зустрічну смугу руху, де збив велосипедиста - [PERSON] Цивільна відповідальність власника вказаного автомобілю застрахована ЗАТ «АСК «Інго Україна». Характер завданих при ДТП тілесних ушкоджень явився смертельним для [PERSON] Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 р. кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, провадженням була закрита внаслідок застосування Закону України «Про амністію у 2011 р.», - [PERSON] від кримінальної відповідальності за скоєння злочину - звільнено. У зв'язку з загибеллю для [PERSON] - чоловіка, а для [PERSON] та [PERSON] - батька, позивачі понесли матеріальні витрати, пов'язані із похованням, встановленням пам'ятнику, поминальними обідами тощо та моральну шкоду. Остаточно уточнивши розмір позовних вимог та відповідачів по справі, позивачі просили стягнути солідарно: з [PERSON], [PERSON] та ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь [PERSON]: у відшкодування матеріальної шкоди - 26 446,32 грн. - як непрацездатна особа, яка була на утриманні потерпілого, у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., на користь [PERSON]: у відшкодування матеріальної шкоди - 15 229 грн. (2 870 грн. - витрати, пов'язані із похованням, 9 554 грн. - витрати на виготовлення пам'ятника і огорожі та 2 805 грн. - витрати на проведення поминальних обідів) та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., на користь [PERSON]: у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., а також судові витрати, що понесли позивачі за надання правової допомоги при розгляді кримінальної та цивільної справи за даним позовом - по 3 200 грн. на кожного (а.с.45-46 т.2). Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. У судовому засіданні під час проголошення судового рішення присутні не були, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.82). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини справи визнав, проти задоволення позовних вимог - заперечував. Суду пояснив, що власником транспортного засобу (далі - ТЗ) - «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], є він, [PERSON] під час керування ТЗ знаходився у трудових відносинах із [PERSON], якому він за договором оренди передав цей ТЗ. У судовому засіданні під час проголошення судового рішення відповідача [PERSON] та його представник присутніми не були, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.84, 85). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини справи визнав, суду пояснив, що вказаний транспортний засіб був у дуже поганому технічному стані, але його належного ремонту здійснено не було, позовні вимоги визнав частково але розмір грошової суми, яку б міг сплатити у відшкодування шкоди, визначити не може. У судовому засіданні під час проголошення судового рішення присутнім не був, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.86). Представник ПрАТ «АСК «Інго Україна» у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, суду пояснила, що розмір матеріальної шкоди в сумі 26 446,32 грн. у відшкодування [PERSON], як непрацездатній особі, яка була на утриманні потерпілого, визначено не у відповідності до ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надано суду доказів того, що позивач перебувала на утриманні загиблого, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож мають стягуватись, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості, відшкодування витрат на поминальні обіди законодавством не передбачено та не відшкодовується страховиком, крім того, ліміт відповідальності за завдання моральної шкоди складає 2 550 грн. на кожну особу, матеріальної шкоди - 25 500 грн. (а.с.216-217). У судовому засіданні під час проголошення судового рішення присутня не була, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.83). Заслухавши позивачів, представника позивача, відповідачів та представників відповідачів [PERSON] та ПрАТ «АСК «Інго Україна», вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 2 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Разом з тим, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки завдається шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя та здоров'я, у зв'язку з чим відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю фізичної особи. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ї сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У п. п. 27.1, 27.2 ст. 27 названого Закону зазначено, що право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника у результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (у тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності. За правилами п. 27.4 цього Закону у зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. Згідно п. 27.6. за умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації. У ст. 1200 ЦК України наведено підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, відповідно до ч.ч.1 та 2 якої у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або малина день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті; шкода відшкодовується, зокрема, дружині, якя досягла пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання. Судом встановлено, що [INFO]. [PERSON] в м. Ізмаїл по вул. Болградське шосе зі сторони вулиці Аеродромне шосе у напрямку вул. Станційний поселок, керуючи автомобілем марки «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], що належить [PERSON], не впорався із управлінням та виїхав на зустрічну смугу руху, де збив велосипедиста - [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні пошкодження, несумісні із життям та помер, що вбачається з довідки про причину смерті № 259 від 09.09.2009 р. та копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 09.09.2009 р. (а.с. 18, 20 т.1). Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 р. кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, провадженням закрита внаслідок застосування Закону України «Про амністію у 20011 р.», - [PERSON] від кримінальної відповідальності за скоєння злочину - звільнено, вирішено цивільні позови потерпілих (а.с.3-13). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013р., яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.08.2013 р., постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 р. в частині вирішення цивільних позовів - скасовано, справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного провадження (а.с.14-15, 225-226 т.1). Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.04.2005 р. вантажний автомобіль - «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.220 т.1). У відповідності до договору оренди від 01.02.2009 р. вантажний автомобіль «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], СПД [PERSON] передано у тимчасове користування (по 31.12.2009 р.) - ПД [PERSON] (а.с.50). Відповідно до трудового договору № 15020800905 від 05.09.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] останнього наймано в я кості водія із зобов'язанням берегти передані його ТЗ тощо (а.с.49. Згідно поясненням у судовому засіданні представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» укладення вказаного трудового договору дійсно мало місце, як встановлено у податкових органах, [PERSON] за [PERSON] сплачувались відповідні податки. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/2533632 від 23.11.2008 р. ТЗ «Tata LPT 613/38», д/з [NUMBER], забезпечено ПрАТ «АСК «Інго Україна» (а.с.10 т.2). Ліміт відповідальності, згідно полісу, складає: 25 500 грн. - за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого). Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності відповідачів власників наземних транспортних засобів», у відшкодування моральної шкоди страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, тобто не більше 2 550 грн. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.12.1070 р. загиблий [PERSON] позивачу [PERSON] був чоловіком (а.с.64). Згідно пенсійному посвідченню серії [NUMBER] від 07.07.2004 р. [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою (а.с.65). У відповідності до довідки ПП «Бессарабія-В» № 01/31 від 23.09.2009 р. та довідки Управління пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області № 381 від 28.09.2009 р. [PERSON] з квітня по червень 2009 р. нараховувалась заробітна плата в розмірі 630 грн., з липня по серпень 2009 р. - 650 грн., розмір пенсії складав 819, 23 грн. (а.с.67, 68 т.1). Згідно свідоцтвам про народження серії [NUMBER] від 15.12.1975 р. та серії [NUMBER] від 22.11.1971 р. позивачі - [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми загиблого [PERSON] (а.с.21, 22, 85 т.1). Відповідно до накладної № 643 від 09.09.2009 р., квитанції до прибуткового касового ордеру № 643, товарного чеку № 105 від 08.12.2009 р. та рахунків на поховання [PERSON] [PERSON] було витрачено: 2 870 грн., на виготовлення пам'ятника та огорожі - 9 554 грн. (7 054 грн.+2 500 грн.) та 2 805 грн. за поминальні обіди (а.с.86, 87, 118 зв., 158-159, 160,163,167 т.1). Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання (а саме поминальні обіди на 9 днів, 40 днів та роковини), не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язаний заподіювач шкоди відповідно до ст. 1201 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають. Крім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи їх фактичної вартості, але не вище гранічної вартсоті стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути за договором страхування з ПрАТ «АСК «Інго Україна», з урахуванням лімітів відповідальності: на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 25 500 грн., як дружині загиблого, яка досягла пенсійного віку, (734,62 грн. (1 469,23 грн. (650 грн. + 819,23 грн.) /2) х 36 міс = 26 446,32 грн.), та у відшкодування моральної шкоди - 2 550 грн.; на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 12 424 грн. (2 870 грн. + 9 554 грн. (7 054+2 500)) та у відшкодування моральної шкоди - 2 550 грн.; на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди - 2 550 грн. Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У виконання ч.4 ст. 10 ЦПК України позивачам та представнику позивачів судом роз'яснено право заявити клопотання про залучення в якості співвідповідача орендатора ТЗ - СПД [PERSON] або подати до нього окремий позов. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачі просили стягнути з відповідачів і судові витрати за надання правової допомоги при розгляді кримінальної та цивільної справи за даним позовом в сумі по 3 200 грн. на користь кожного. Судові витрати, відповідно до ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, у свою чергу, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Системний аналіз положень ст.ст. 79,84, 88, 89 ЦПК України дає підстави зробити висновок про те, що в порядку цивільного судочинства вирішуються питання щодо стягнення судових витрат, які сторони понесли в ході розгляду даної цивільної справи. Проте, нормами ЦПК України не передбачено можливості відшкодування витрат на правову допомогу, надану потерпілому в кримінальній справі. Не може суд віднести витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги потерпілим при розгляді кримінальної справи і до суми, що підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, суд приходить до висновку щодо відмови у цій частині позову і через відсутність належних доказів у підтвердження понесення таких витрат при розгляді позову за правилами цивільного судочинства (а.с.24,30, 31, 69,70,90,91, 123-128, 152-157 т.1), не може особа одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу, і особи, яка є представником (ст.ст. 26, 42, 44, 56).

Outcome: partial