Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про позбавлення права користування житловим будинком, в якому вказує, що вона є власником житлового будинку, який розташований в селі Попільня по вулиці Прикордонників, 8, Попільнянського району, Житомирської області. \~ \~ \~ \~Право власності позивача на вказаний будинок підтверджується договором купівлі продажу. \~ \~ \~ \~У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, проте він в будинку не проживає з листопада 2015 року, місце проживання його позивачу не відоме. Відповідач доводиться дочці позивачу - [PERSON], колишнім чоловіком, проте шлюб між ними розірвано. \~ \~ \~ \~На даний час позивачу не відомо де проживає відповідач, так як звязків з ним ні вона ні її дочка не підтримують, особисті речі відповідача у будинку відсутні. \~ \~ \~ \~Будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем щодо користування житловим будинком не було. \~ \~ \~ \~Реєстрація відповідача у будинку є для позивача перешкодою для повного користування та розпорядження житловим будинком. \~ \~ \~ \~В звязку з тим, що відповідач хоч і вселився у будинок у встановленому порядку у якості члена сімї її дочки, однак довгий час у ньому не проживає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а використовує лише для свого реєстраційного обліку, а тому є всі підставі позбавити його права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Позивач просить позбавити [PERSON] права на користування житловим будинком, який розташований в селі Попільня, Попільнянського району, Житомирської області по вулиці Прикордонників, 8 та стягнути з нього судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала щодо їх задоволення. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, що дочка позивача [PERSON] проживала разом з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Вони проживали з нею по сусідству. Даний житловий будинок вони придбали коли перебували в шлюбі за кредитні кошти. Відповідач їздив на заробітки. Пізніше вони розлучились. Останній раз вона його бачила біля будинку десь в кінці літа 2017 року. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу посвідченого 06 червня 2016 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] продавець передала, а [PERSON] покупець, прийняла належний продавцю на праві особистої приватної власності житловий будинок, загальною площею 39,7 кв.м, з господарськими будівлями, який розташований за адресою: село Попільня, вулиця Прикордонників, 8, Попільнянського району, Житомирської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна сформованої 06 червня 2016 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, актуальна інформація про обєкт нерухомого майна та про право власності, а саме: про житловий будинок, який розташований в селі Попільня, вулиця Прикордонників, 8, Попільнянського району, Житомирської області, власником якого вказана [PERSON]. Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та з Державного реєстру Іпотек відсутні. Довідкою № 1072 від 09 липня 2018 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що згідно акта обстеження депутата Попільнянської селищної ради від 06.07.2018 року за адресою село Попільня, вулиця Прикордонників, 8, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але фактично не проживають. Вказана інформація підтверджується також Актом обстеження побутових умов проживання від 06 липня 2018 року. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на дівоче прізвище «Новіцька». Судом встановлено, те що [PERSON], який згідно довідки № 1675 від 22 жовтня 2018 року Попільнянської селищної ради, зареєстрований за адресою: [INFO], з 24 лютого 2010 року по теперішній час, не проживає за адресою [INFO], тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а використовує його лише для свого реєстраційного обліку. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~статті 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Пунктом 1, частини 1\~статті 346 цього Кодексу\~встановлено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч. 1\~ст. 391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Підстави втрати права користування житлом визначені\~ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми Закону, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України\~передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно частини 2 статті\~386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України), а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до вимог статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 107 ЖК України зазначає, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Частина 1 статті 7 вказаного Закону зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пункт 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року вказує, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням. За змістом частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини в їх системному звязку свідчать, що [PERSON] втратив право на користування житловим будинком № 8, який розташований в селі Попільня по вулиці Прикордонників, Попільнянського району, Житомирської області. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved