Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення способу особистого спілкування батька з неповнолітньою дитиною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він, [PERSON], у період з 09 вересня 2006 року по 18 листопада 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач), і від цього шлюбу мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Також, позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із своєю матір'ю, однак такий відповідач не дає батькові можливості бачитися та спілкуватися із дитиною. У зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити суд встановити дні побачень йому, [PERSON], з його малолітньою дитиною, [PERSON], [INFO], у перший та третій тиждень місяця суботу з 10.00 до 18.00 неділі, та другий і четвертий тиждень місяця у середу з 17.00 до 20.00 години, зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди йому, [PERSON], у спілкуванні з його малолітньою дитиною, [PERSON], [INFO], окрім цього, у період літніх канікул, раз у рік на місяць дозволити брати йому, [PERSON], малолітню дитину, [PERSON], на оздоровлення на море, та зобов'язати відповідача привозити позивачу доньку на його адресу проживання для спілкування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині днів побачень з дитиною у перший та третій тиждень місця в суботу з 10.00 до 18.00 неділі, та другий і четвертий тиждень місяця в середу з 17.00 до 20.00, в іншій частині позовних вимог просила відмовити з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органа опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради Лошкарьова В.Ю., проти задоволення позову в частині встановлення батькові днів побачень з дитиною у перший та третій тиждень місця в суботу з 10.00 до 18.00 неділі, та другий і четвертий тиждень місяця в середу з 17.00 до 20.00. не заперечували, в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], у період з 09 вересня 2006 року по 18 листопада 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.6,11). Від сумісного подружнього життя сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з відповідачем за адресою: 49000, [ADDRESS]. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 26.11.2014 року доцільно в інтересах неповнолітньої дитини встановити дні побачення позивачу [PERSON] з його малолітньою дитиною, донькою - [PERSON], [INFO], у перший та третій тиждень місяця в суботу з 10.00 до 18.00 год. неділі, та другий і четвертий тиждень місяця у середу з 17.00 до 20.00 години, зобов'язати матір [PERSON] не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітньою дитиною, донькою - [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення способу особистого спілкування батька з неповнолітньою дитиною, суд виходив із наступного. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, ставлення та можливість кожного із батьків до виконання своїх обов'язків, суд, погоджуючись із вищевказаним висновком органу опіки та піклування, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] встановивши дні побачень із донькою, [PERSON], [INFO], у перший та третій тиждень місяця суботу з 10.00 до 18.00 год. неділі, та другий і четвертий тиждень місяця у середу з 17.00 до 20.00 години. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача привозити позивачу доньку на його адресу проживання для спілкування, оскільки зміст такої вимоги та її підстави не узгоджується із вищевикладеними вимогами матеріального закону, та встановленими судом фактичними обставинами справи. Також суд зазначає, що така позовна вимога як дати дозвіл батьку у період літніх канікул, раз у рік вивозити малолітню дитину, [PERSON], на оздоровлення на море є неконкретизованою. На пропозицію суду позивач так і не конкретизував на який саме період, та в яку саме місцевість буде вивозитись ним дитина, а тому суд вважає, що така вимога є необґрунтованою, а її зміст суперечить інтересам дитини, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення такого способу спілкування з дитиною внаслідок чого в задоволені позову в цій частині також слід відмовити. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial