Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] 16 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказавши, що 22 вересня 2011 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 40 по вул. Володимирівська в м. Кривому Розі, яке належало їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.02.1998 р. Після смерті матері вона є спадкоємцем за законом, однак при зверненні її до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нотаріус їй відмовив у видачі відповідного свідоцтва, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно: договір купівлі-продажу домоволодіння укладений на товарній біржі «Новый Век» та нотаріально не посвідчений. Однак на час укладення договору на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» вказаний договір не підлягав нотаріальному посвідченню. Тому позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння № 40 по вул. Володимирівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22.09.2011 р. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з'явився, до суду надав заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук, згідно якого виконком просить розглянути справу у відсутність представника, заперечень проти позову не мають. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (л.с. 9 копія свідоцтва про народження). 22 вересня 2011 року [PERSON] померла (л.с. 8 копія свідоцтва про смерть). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 18 лютого 1998 р. на товарній біржі «Новый Век», належало домоволодіння № 40 по вул. Володимирівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (л.с. 8 копія договору). Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу виконали умови договору, продавець передав покупцеві обєкт нерухомості, за що отримав від покупця грошові кошти, покупець отримав вказане домоволодіння. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі, згідно тексту договору, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Відповідно до абз. 1 п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~до цивільних відносин, яки виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу\~застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності. Ураховуючи викладене, до регулювання спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР).\~\~ Оскільки договір був фактично укладений у 1998 році, тому до правовідносин, що виникли слід застосовувати ЦК України в редакції, яка діяла з 1963 року. \~ За положення ст. ст. 224, 225 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Частиною 1 статтею 227 ЦК України ( в редакції Закону1963 року) передбачено, що договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. \~ Відповідно до ст. 47 ЦК України ( в редакції Закону1963 року), якщо одна з сторін повністю \~або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. \~ Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу будинку, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, але він був письмо зареєстрований товарною біржею «Новый Век», 18 лютого 1998 року, реєстраційний № 1-73 та зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Відповідно до ч. 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п . 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після своєї померлої матері [PERSON] та виконала вимоги ч. 1 ст. 1297 ЦК України: після смерті матері вона як спадкоємець першої черги за законом звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 24 липня 2012 року [PERSON] було відмовлено в звязку з відсутністю у заявника оформленого належним чином правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння (л.с. 6 копія постанови). Судом встановлено, що підставою для звернення до суду [PERSON] стало неможливість оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], оскільки в неї відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки позивачка в іншій спосіб, крім звернення із позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити свої порушені права не може, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved