Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

[PERSON],17.10.2017р. звернувся в суд із позовом до ПАТ «ВІЕС БАНК» про скасування наказу №336к від 18.09.2017р., поновлення на роботі на посаді фахівця відділення банку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.09.2017р., мотивуючи тим, що його звільнено з роботи з підстав п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довір»я, вважає звільнення незаконним, оскільки виконав покладені на нього обов»язки та вжив всі можливі заходи щодо ідентифікації клієнта [PERSON]О під час створення платежу про переказ грошових коштів. [PERSON] в суді вимоги підтримав з мотивів наведених у заяві, крім цього пояснив, що виконання операцій пов»язаних з обслуговуванням грошових цінностей, складав основний зміст його трудових обов»язків, що 09.12.2016р. та 13.12.2016р. відповідно, під час ідентифікації клієнта банку [PERSON] жодних нормативних документів не порушив. Просить позов задовольнити. Представник [PERSON] висловився на підтримку вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив пояснив, що [PERSON] під час виконання своїх посадових обов»язків порушив посадову інструкцію, не належно ідентифікував клієнта [PERSON], як наслідок своїми діями завдав істотної шкоди діловій репутації банку, позаяк доля протиправно списаних коштів у сумі 134\~200грн. стосовно яких звернулась спадкоємець [PERSON], не вирішена. Просить у позові відмовити. Заслухавши позивача, представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у позові. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо. Основні слова, що відображають розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, - це прийняття і збереження. Тобто, основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт. Коло цих працівників може бути розширене за рахунок основного кола матеріально відповідальних осіб, тобто осіб, з якими відповідно до законодавства можуть бути укладені договори про повну матеріальну відповідальність. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України(з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як роз'яснено в абзаці 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільненні з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Із пояснень позивача в суді, із матеріалів справи убачається, що згідно Наказу №73к від 29.02.2016р. [PERSON] прийнятий на роботу в ПАТ «ВІЕС БАНК» на посаду фахівця відділення з 01.03.2016р., з випробувальним терміном три місяці /а.с.30/. Згідно посадової інструкції затвердженої Рішенням Правління ПАТ «ВІЕС БАНК» від 11.03.2011р., протокол №9, фахівець відділення здійснює ідентифікацію клієнтів та заходи по уточненню і перевірці інформації по ідентифікації та вивченні клієнтів, перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, засвідчує всі документи, можливість засвідчення яких передбачена «Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», а також документи клієнтів Банку, необхідні для внутрішньобанківського документообігу, можливість засвідчення яких не заборонена чинним законодавством України; інформує Відповідального працівника за здійснення фінансового моніторингу банку про фінансові операції, які згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом» підлягають фінансовому моніторингу; вводить інформацію в АБС на підставі документів клієнта; відкриває та веде поточні, вкладні (депозитні), карткові розрахунки клієнтів у національній, іноземній валютах, їх юридичне оформлення; оформляє прихідні та видаткові документи; перевіряє на достовірність первинні документи при виконанні розрахункових операцій в тому числі перевіряє документи на предмет заповнення їх на встановлених формах, наявність всіх передбачених реквізитів, відсутність ознак виправлень і дописок, тощо; формує та та зберігає первинні документи, облікові регісти, відповідальний за ідентифікацію і вивчення клієнта та здійснення фінмоніторингу операцій клієнтів; відповідальний за схоронність готівки та цінностей у сховищі та сейфі відділення банку на підставі Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.32-35). Окрім цього, відповідно до п.5.4.1 Посадової інструкції, фахівець несе відповідальність за достовірність наданих документів та повноту, правильність формування юридичних справ з відкриття поточних, вкладних /депозитних/ рахунків клієнтів-фізичних осіб та суб»єктів господарювання та своєчасну передачу юридичних справ, інших документів, передбачених внутрішніми документами. 01.03.2016р. між ПАТ «ВІЕС БАНК» та [PERSON] укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за умовами якого, останній виконує роботу безпосередньо повязану з обслуговуванням, користуванням, збереженням, транспортуванням, розподілом та /або доступом до товарно-матеріальних цінностей та/або грошових коштів, як готівковій, так і безготівковій формі, які належать Банку, бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому Адміністрацією цінностей (а.с.36). Отже, [PERSON], як фахівець віддлення банку, здійснював операції пов»язані з рухом /видачею/ грошових коштів, був відповідальним за належну ідентифікацію клієнтів Банку, виконував роботу безпосередньо пов»язану з обслуговуванням матеріальних цінностей, ніс повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому Адміністрацією цінностей. Окрім цього, відповідно до п.46, п.62 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ №99 від 03.10.2017р., Банк зобов»язаний пересвідчитись в чинності /дійсності/ поданих клієнтом документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства України до встановлених ділових /договірних/ відносин, вчинення правочинів, проведення фінансової операції, відкриття рахунку. Банк зобов»язаний уточнювати інформацію щодо ідентифікації та вивчення клієнта не рідше одного разу на рік, якщо ризик проведення клієнтом фінансових операцій з легалізації кримінальних доходів /фінансування тероризму оцінюється банком як високий; не рідше одного разу на два роки, якщо ризик проведення клієнтом фінансових операцій з легалізації кримінальних доходів/ фінансування тероризму оцінюється банком як середній; для інших клієнтів строк уточнення інформації не повинен перевищувати трьох років. Про те, що [PERSON] при працевлаштуванні в банк був ознайомлений з вимогами законодавства у сфері запобігання легалізації кримінальних доходів/фінансуванню тероризму та внутрішніми документами Банку в тому числі з питань здійснення фінансового моніторигу, стверджується його підписом на листі-підтвердження та аркуші ознайомлення /а.с.37,38/. Проведеним розслідуванням внутрішнього інциденту з приводу підозри у вчиненні шахрайських дій щодо операцій по рахунку клієнта [PERSON] проведених 09.12.2016р. і 13.12.2016р. /Протокол №2 від 31.08.2017р./ Групою в складі Начальника ВФМ [PERSON], начальника ВВА [PERSON], заступника начальника ВВА [PERSON], начальника ВУР [PERSON] встановлено, що між Банком та [PERSON] були укладені Договори банківського рахунку в тому числі і Договір про розміщення банківського вкладу згідно заяви від 14.09.2011р., що у період з 14.09.2011р. по 09.12.2016р. остяння не здійснювала жодних операцій за поточними рахунками, за послугами до банку не зверталась, що 09.12.2016р. при зверненні в банк з метою переказу коштів, для ідентифікації особи клієнта [PERSON], [PERSON] надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон на постійне місце проживання у [PERSON] Республіку [PERSON] разом з ІD картою (внутрішній паспорт громадянина [PERSON] Республіки [PERSON]) №9064181142d термін дії якої минув 13.12.2014р., що при ідентифікації клієнта в Банку 26.06.2009р., 14.09.2011р., та 09.12.2016р., анкети опитувальника - між собою не різняться. Відповідно до наказу №336к від 18.09.2017р. [PERSON], фахівця відділення звільнено з роботи з ПАТ «ВІЕС БАНК» із займаної посади за п.2\~ст.41 КЗпП України\~(з підстав втрати довір»я) внаслідок виконання ним платіжних доручень, оформлених від імені клієнтки [PERSON] про перерахування з поточного рахунку останньої у Львівському регіональному відділені ПАТ «ВІЕС БАНК» грошових коштів на поточний рахунок [PERSON] в ПАТ «Кредобанк» за обставин які ставлять під сумнів особу платника [PERSON] та свідчать про неналежну ідентифікацію [PERSON] особи платника як [PERSON], так як рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.12.2016р. [PERSON] оголошена померлою за обставин відсутності відомостей про її місцеперебування та відсутності її самої за місцем її постійного проживання протягом останніх пять років, що може призвести до виникнення в Банку обовязку відшкодувати спадкоємцю [PERSON] грошові кошти, списані з поточного рахунку, а також створило репутаційні ризики для Банку як фінансової установи. Із пояснень [PERSON] в суді убачається, що 09.12.2016р. до нього звернулась клієнт Банку [PERSON] з проханням здійснити перерахунок коштів в іноземній валюті по Україні, оскільки валютного рахунку у неї не було, він запропонував здійснити такий у гривнях, на що та погододилась, для ідентифікації особи клієнт банку представила паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про виїзд за кордон на постійне місце проживання у [PERSON] Республіку [PERSON] та ІD картку (внутрішній паспорт громадянина [PERSON]) №9064181142d термін дії якої минув 13.12.2014р., оскільки для ідентифікації нерезидента країни достатньо паспорта, тому ІD картку не досліджував, а виготовив ксерокопію та долучив до матеріалів юридичної справи. Разом з цим, так як [PERSON] понад три роки операцій за поточними рахунками не здійснювала, за послугами в Банк не зверталась, для уточнення інформації він скопіював дані з попередньої анкети, місце проживання згідно представленого нею внутрішнього паспорту громадянина [PERSON] Республіки [PERSON] не перевіряв, 13.12.2016р. клієнт повторно прийшла в банк одразу звернулась до нього з проханням переказати решту коштів за тими ж реквізитами, що він і зробив. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львівова від 06.12.2016р. [PERSON] оголошено померлою, 26.01.2017р. Франківським районним у м.Львів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено актовий запис про смерть останньої під №1, а 17.07.2017р. [PERSON] приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 17.12.2016р. (.а.с.70-75). Отже, [PERSON] займаючи посаду фахівця банку, який безпосередньо повязаний із обслуговуванням, користуванням, збереженням, транспортуванням, розподілом та /або доступом до товарно-матеріальних цінностей та/або грошових коштів, як в готівковій, так і безготівковій формі, які належать Банку, відповідно до посадової інструкції здійснює ідентифікацію клієнтів та вживає заходи по уточненню і перевірці інформації по ідентифікації та вивченні клієнтів, здійснює перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, при зверненні 09.12.2016р. клієнта в банк, належно не ідентифікував особу клієнта, при уточненні інформації щодо ідентифікації та вивчення клієнта, при наявності внутрішнього паспорту громадянина [PERSON] чинність якого минув 14.12.2014р. - не перевірив. Про те, що при заповненні 09.12.2016р. анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи щодо уточнення інформації для ідентифікації та вивчення клієнта, місце проживання клієнта банку не уточняв, чинність внутрішнього паспорту громадянина [PERSON] Республіки [PERSON] не перевіряв, ствердив у суді й сам позивач [PERSON] Покликання представника позивача [PERSON] на Постанову Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» про те, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті, суд бере до уваги однак розцінює як таке, що не виключає вини [PERSON] при ідентифікації та вивченні 09.12.2016р. та 13.09.2016р. відповідно, клієнта [PERSON] Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2016р. не оскаржувалось та набрало законної сили. Після звільнення 18.09.2017р. з роботи з посади фахівця відділення ПАТ «ВІЕС БАНК» за п.2\~ч.1 ст.41 КЗпП України\~(з підстав втрати довір»я), [PERSON] із заявою про проведенння додаткового розслідуванням внутрішнього інциденту з приводу підозри у вчиненні шахрайських дій щодо операцій по рахунку клієнта [PERSON] проведених 09.12.2016р. і 13.12.2016р. до Адміністрації банку, або ж з відповідною заявою в правоохоронні органи не звертався. Винні дії позивача під час виконання посадових обов»язків встановлені Групою з проведення розслідування внутрішнього інциденту про підозру у вчиненні шахрайських дій щодо операцій по рахунках клієнта [PERSON] проведених 09.12.2016р. та 13.12.2016р. та викладені у протоколі №2 від 31.08.2017р., також Групою встановлено, що порушення трудових обовязків [PERSON] не дають можливості в подальшому довірити йому роботу з коштами та доцільність продовження трудових відносин з останнім відповідно. За таких обставин, видаючи наказ про звільнення [PERSON] з роботи у зв'язку з учиненням ним винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до нього як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі п. 2 ч.1\~ст. 41 КЗпП України), ПАК «ВІЕС БАНК» діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Твердження представника [PERSON] про те, що його довіритель належно ідентифікував особу [PERSON], жодних нормативних документів при виконанні своїх службових обов»язків не порушив, спростовуються вищенаведеними докази, що дослідженні в судовому засіданні, іншими матеріалами справи, а також поясненнями позивача в суді про те, що при заповненні 09.12.2016р. анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи щодо уточнення інформації для ідентифікації та вивчення клієнта, місце проживання клієнта банку не уточняв, чинність внутрішнього паспорту громадянина [PERSON] Республіки [PERSON], строк дії якого закінчився у 2014р. не перевіряв. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню 640 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved