Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Мрія ЛВЛ» (далі відповідач) про припинення дії договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначалося, що 27 вересня 2014 року мати позивача [PERSON] уклала з відповідачем договір оренди землі, відповідно до якого передала в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку відповідачу. 11 вересня 2017 року мати позивача померла, а позивач, як єдиний спадкоємець, успадкував вказану земельну ділянку та оформив на неї свої спадкові права. Оскільки позивач мав намір самостійно обробляти успадковану земельну ділянку він повідомив відповідача про смерть [PERSON] та неодноразово звертався з пропозицією розірвати договір оренди землі, посилаючись на п. 40 договору оренди землі, де зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Однак відповідач проігнорував вказані звернення. Крім того, відповідач не скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки не надіслав позивачу будь-яких пропозицій з цього приводу. За таких обставин позивач просив припинити дію договору оренди землі (а.с. 2-12). Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечив, вважаючи його необґрунтованим. Так, відповідач стверджував, що до теперішнього часу виконує взяті на себе за договором оренди землі обовязки, зокрема сплачує орендну плату та здійснює обробіток землі. На його адресу 13 і 25 жовтня 2017 року надходили листи позивача з проханням не обробляти належну його померлій матері земельну ділянку, однак вони не містили ідентифікуючих даних щодо земельної ділянки, а також не надавалися підтверджуючі документи про смерть орендодавця та наявність з ним у позивача родинних звязків. На вказані листи відповідачем надано відповіді про те, що власником земельної ділянки є [PERSON] Будь-яких інших повідомлень відповідач від позивача не отримував, оскільки останній свідомо направляв їх на іншу адресу. За таких обставин відповідач вважав, що позивач не виконав вимоги ЗК України щодо повідомлення користувача землі про зміну її власника. При цьому стверджував, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, а тому підстави для його розірвання відсутні (а.с. 55-59). У відповіді на відзив позивач вказував на його невідповідність вимогам ЦПК України, на неналежність та недопустимість доданих до нього письмових доказів, а також наполягав на задоволенні позову (а.с. 80-84). Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо збирання врожаю кукурудзи 2018 року на належній позивачу земельній ділянці. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково представник позивача повідомив, що його довіритель у квітні 2018 року за наслідками конфлікту з представниками відповідача, що виник на полі, вимушений був звертатися до органів поліції із заявою про порушення його права вланості на земельну ділянку. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини. Заявляв клопотання про витребування доказів на підтвердження чи спростування доводів сторін щодо надсилання позивачем та отримання відповідачем поштових відправлень (а.с. 104-107), у задоволенні якого судом відмовлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справ, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27 вересня 2014 року між [PERSON], як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди землі № 36 (а.с. 13-14), відповідно до п. 1 якого орендодавець передає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Франківської сільської ради (с. Бакаєве, Чорнобаївський район, Черкаська область), державний акт на право власності ІІ-ЧР № 023163, а орендар приймає та зобовязується сплачувати орендну плату в порядку та на умовах, що визначені цим договором У п. 2 договору оренди землі зазначено, що в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 7125189600:03:000:0416 площею 2,7033 га, в тому числі 2,7033 га ріллі. Пунктом 8 договору оренди землі визначено, що його укладено на 5 (пять) років з моменту його державної реєстрації. Згідно з копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 жовтня 2014 року № 28282088 право оренди земельної ділянки зареєстровано 17 жовтня 2014 року (а.с. 15). 11 вересня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13 вересня 2017 року серії І-СР № 308175 (а.с. 28). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 березня 2018 року позивач після смерті матері [PERSON] успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7033 га, кадастровий номер 7125189600:03:000:0416, розташовану на території Франківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 16). Право власності позивача на успадковану земельну ділянку зареєстровано 17 березня 2018 року, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 березня 2018 року № 117428536 (а.с. 17). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 19 червня 2018 року № 128207100 вказана земельна ділянка перебуває в оренді відповідача (а.с. 74). Судом встановлено, що відповідач сплачує орендну плату та здійснює обробіток вказаної земельної ділянки, що підтверджується доданими до відзиву на позовну заяву документами, зокрема копією звіту про посівну площу сільськогосподарських культур під урожай 2018 року (а.с. 63-64), копіями видаткового касового ордеру від 19 листопада 2015 року (а.с. 67) та відомостей на виплату грошей №№ 1 і 2 за листопад 2015 року (а.с. 68, 69), копіями видаткового касового ордеру від 16 грудня 2016 року (а.с. 70) та відомостей на виплату грошей №№ 269 і 289 за грудень 2016 року (а.с. 71-72, 73). Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами як визначено у ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Частина 5 цієї ж статті Закону передбачає, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України. Частинами 1, 3 і 4 ст. 148-1 ЗК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки; особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі); повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Разом з тим суд не надає оцінку доводам сторін щодо належного повідомлення про зміну власника земельної ділянки, виходячи з того, що вказані обставини не є предметом спору та не потребують доказування, оскільки не впливають на вирішення спору по суті. При цьому суд враховує, що конфлікт між сторонами щодо вказаної земельної ділянки мав місце вже у квітні 2018 року та сторони зверталися до правоохоронних органів з цього приводу, про що свідчить лист Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 17 серпня 2018 року № 3475/68/01/-2018 (а.с. 95). Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Так, п. 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірний договір оренди землі підлягає припиненню шляхом розірвання у звязку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку від померлої [PERSON] до позивача, як це передбачено п. 40 договору оренди землі, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved