Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] 06.10.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем із 24.02.2007 року по 09.02.2018 року, від якого мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Вказувала, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року (справа №522/11016/19) з відповідача було стягнуто аліменти на утримання кожної дитини щомісячно по 1500 грн.. Другим Приморським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають виконавчі провадження: АСВП 60932259 та АСВП 609332456 із примусового виконання виконавчого листа №522/11016/19, який було пред`явлено до виконання 26.12.2019 року. Між тим належним чином відповідач зобов`язання по сплаті аліментів не виконує та відповідно до повідомлення державного виконавця від 16.09.2021 року станом на 01.09.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 69 565 грн.. Отже, дану суму заборгованості просила стягнути із відповідача, також просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 03.07.2019 року по 01.09.2021 року. Згідно розрахунку позивача розмір пені становить 20 140 грн.. Ухвалою суду від 13.10.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11.11.2021 року. Розгляд справи 11.11.2021р. був відкладений на 13.12.2021р. у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 13.12.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов не надав та причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення судового рішення 16.12.2021 року. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі із 24.02.2007 року по 09.02.2018 року, від якого мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2018 року (справа №522/21811/17) шлюб між сторонами було розірвано. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року (справа №522/11016/19) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання кожної дитини по 1500 грн., із урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 03.07.2019 року і до повноліття дітей (а.с.9-10). Другим Приморським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за вказаними виконавчими листами №522/11016/19 від 11.12.2019 року було відкрито виконавчі провадження: АСВП 60932259 та АСВП 60932456. Проте належним чином відповідач зобов`язання по сплаті аліментів не виконує належним чином та відповідно до повідомлення державного виконавця від 16.09.2021 року станом на 01.09.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 69 565 грн. (а.с.12). Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивачка просила стягнути із відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 69 565 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період із 03.07.2019 року по 01.09.2021 року у розмірі 20 140 грн.. Зазначене не спростовано відповідачем. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Із приводу вимог щодо стягнення заборгованості по аліментам за період із 03.07.2019 року по 01.09.2021 року у розмірі 69 565 грн. суд виходить із наступного. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст.ст.180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Для стягнення ж заборгованості, яка утворилась на підставі рішення суду, необхідно приймати до уваги вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Також, пунктом 9 розділу ХVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 встановлено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно пункту 10 розділу ХVI Інструкції у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Отже, чинним законодавством передбачено інший порядок стягнення з платника аліментів заборгованості по ним. Оскільки судом не встановлено існування між сторонами спору щодо даної заборгованості, то підстав для розгляду даної вимоги судом не має. За викладеного в цій частині позову суд відмовляє. Із приводу вимог щодо стягнення пені за прострочення відповідачем сплати аліментів. Згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 % За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК. Так, у даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів що є підставою для застосування до нього відповідальності за просторочення їх сплати. У свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. У ситуації, що розглядається докази про матеріальний та сімейний стан відповідача не подавались, а тому відсутні підстави для зменшення розміру неустойки відповідно до частини другої статті 196 СК. Поряд із цим ч. 1 ст. 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Таким чином, зважаючи на надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати відповідачем аліментів у період із 03.07.2019 року по 01.09.2021 року становить 20 140 грн.. Згідно розрахунку суду, який долучено до матеріалів справи, пеня за прострочення сплати відповідачем аліментів у період із 03.07.2019 року по 01.09.2021 року становить 130 553, 60 грн.. Виходячи із вищевикладеного, зважаючи на те, що суд розглядає справу у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині вимог про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі, заявлених нею у позові, - 20140, 00 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: partial