Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Грушевського, 36а, в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.09.2007 року вони являються власниками по 1/2 чатці кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою, якому вони проживають по даний час. З відповідачем [PERSON] позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2004 року. Рішенням Тлуцького районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано, однак свідоцтво про розівання шлюбу вона отримала 07.11.2017 року. [PERSON] зареєстрований в належному їм на праві власності житловому будинку по вул. Грушевського, 36а в с. Гринівці Тлумацькогорайону Івано-Франківської області з 04.04.2006 року, але з грудня 2008 року і по даний час в господарстві не проживає (тобто з часу розірвання шлюбу). Відповідач останніх 10 років не являється членом їхньої сімї. В належному їм житловому будинку особистих речей відповідача немає, він не ніс і не несе ніяких витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги, не виконує обовязків з утримання житла. В добровільному порядку знятись з місця реєстрації не бажає, а тому вважають, що відповідач втратив право на користування житлом. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 29.03.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків на 08 год. 00 хв. 27.04.2018 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Оскільки від відповідача повернувся конверт з ухвалою від 29.03.2018 року, з позовною заявою та доданими до неї матеріалами (а.с. 27-44), розгляд справи було відкладено на 31.05.2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка також за дорученням представляє інтереси позивача [PERSON], позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Грушевського, 36а, в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, яке належить їй та позивачу [PERSON] на праві власності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], жителі с.\~Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, які проживають по сусідству з позивачами, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 36а, с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, з 2008 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали йому, в будинку позивачів немає. Після одруження з позивачем [PERSON] відповідач [PERSON] певний період проживав за вказаною адресою. Даний будинок був збудований позивачем з першим чоловіком за час їх перебування у шлюбі. Жодних дій щодо покращення житла [PERSON] в даному житловому будинку не проводилося. Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії АВ № 325599 від 13.09.2007 року та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від серії № 16609410 від 12.11.2007 року [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належить будинок, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 36а, с. Гринівці, Тлумацький район, Івано-Франківська область (а.с. 6,7). Відповідно до свідоцтва про народження позивач [PERSON] народився 05.12.201981 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (позивач) (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про одруження позивач [PERSON] 27.04.2004 року одружилася з [PERSON] (відповідач) та після одруження їй залишено прізвище «Кукул» (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07.11.2017 року. Після державної реєстрації розірваня шлюбу позивачці присвоєно прізвище «Кукул» (а.с. 11). Згідно довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 103 від 09.02.2018 року, виданої [PERSON] (позивач), яка проживає [INFO], до складу її сім'ї за даною адресою входять: [PERSON] (син, позивач), [PERSON] (чоловік, відповідач), який прописаний 04.04.2006 року, однак не проживає з грудня 2008 року (а.с. 8). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.02.2018 року [PERSON], [INFO], у житловому будинку по вул. Грушевського, 36а в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області зареєстрований, але не проживає з грудня 2008 року і по даний час, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON], немає (а.с. 9). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивач та представник позивача [PERSON] [PERSON], свідки, фактично з моменту реєстрації з грудня 2008 року в будинку належному позивачам не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач з грудня 2008 року у домоволодінні, належному позивачам, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги позивачів, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням позивачів, розташованим за адресою: вул. Грушевського, 36а, с. Гринівці Тлумацький район, Івано-Франківська область, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 грн. (квитанція № 0.0.962988599.1 від 14.02.2018 року, а.с. 1) на користь позивача [PERSON] та в сумі 352,40 грн. (квитанція № 0.0.962984311.1 від 14.02.2018 року, а.с. 2) на користь позивача [PERSON] На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved