Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON], [INFO] р. н. звернулася із заявою про усиновлення [PERSON], [INFO] Заяву мотивує тим, що вона з 1986 р. перебуває у шлюбі з [PERSON]. На час укладання з ним шлюбу, у чоловіка на утриманні був син - [PERSON]. Після шлюбу заявниця прийняла дитину чоловіка як рідну, та вважала його своїм сином. Протягом 28 років вони мешкали разом, однією сім»єю. В теперішній час [PERSON] мешкає у м. Орша, Республіки Білорусь. Заявниця та [PERSON] підтримують близькі родинні відносини, бажають спілкуватися безперешкодно, їздити один до одного як матір до сина і як син до матері. Крім того, заявниця бажає скласти заповіт саме як на рідного сина. Таким чином, виключно для укріплення родинних зв»язків між заявницею та повнолітнім [PERSON] вона просить задовольнити її заяву про усиновлення. В судовому засіданні заявниця [PERSON], її представник [PERSON], заінтересована особа- [PERSON], заяву про усиновлення підтримали. Суд, вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 208 Сімейного Кодексу України, усиновленою може бути дитина. У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 212 Сімейного Кодексу України, встановлений перелік осіб які не можуть бути усиновлювачами. Так не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності, визнані недієздатними, позбавленні батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, були усиновлювачами іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним з їхньої вини, перебувають на обліку або лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами, не мають постійного місця проживання та постійного заробітку ( доходу), страждають на хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоров»я України. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам усиновлюваного. Заявницею в судовому засіданні не було надано належних, допустимих, достовірних доказів того, що вона може бути усиновлювачем, та не відноситься до переліку осіб, передбачених статтею 212 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вимог ст. 217 Сімейного Кодексу України, усиновлення дитини здійснюються за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Заявницею не було надано суду засвідченої нотаріусом письмової згоди батька дитини - [PERSON], [INFO] Заявницею не було надано суду достовірно та належного доказу того, що мати [PERSON] померла. В судовому засіданні заявницею не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів того, що [PERSON] є громадянином України, не є громадянином Республіки Біларусь. Так суд дає критичну оцінку наданим суду ксерокопіям закордонного паспорту [PERSON] та Посвідчення на проживання, видане Оршанським міським органом міліції Вітебської області Республіки Білорусь, оскільки достовірність цих копій не була перевірена судом, їх справжність не перевірена судом. В судовому засіданні заявниця пояснила, що у [PERSON] відсутній паспорт громадянина України, а є тільки закордонний паспорт. Таким чином, суду не надані докази того, що [PERSON] є громадянином України, а не громадянином Білорусі. Як вбачається з пояснень заявниці в судовому засіданні, [PERSON] постійно проживає та має постійну прописку у м. Орша Республіки Білорусь. Він одружений, має дітей. В судовому засіданні заявницею взагалі не надано ніяких доказів того, що вона відноситься до [PERSON] як до рідної дитини, та вважає його своїм сином, протягом 29 років вони мешкали разом, вона має родинні почуття до [PERSON]. Навпаки, як вбачається із наданої заявницею ксерокопії Посвідчення на проживання, виданого Оршанським міським органом міліції Вітебської області Республіки Білорусь, [PERSON] був зареєстрований у м. Орша Республіки Білорусь з 24 серпня 1999 р., що свідчить про те що значну частину свого життя, принаймні з 1999 р. по теперішній час, [PERSON], не проживає разом із заявницею. Суд дає критичну оцінку ксерокопії заяви [PERSON] про те, що він не заперечує проти його усиновлення [PERSON], оскільки достовірність та справжність цієї ксерокопії не була перевірена судом. Заявницею не був наданий суду оригінал цієї заяви [PERSON], незважаючи на те, що така заява можливо була зроблена саме для суду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Закон України не встановлює максимального віку особи, яка може бути усиновлена. Отже, не виключено, що нею може стати і та, кому за тридцять. Таке усиновлення можливе «у виключних випадках», тому суду належить дійти висновку, чи є відповідна ситуація саме такою. Цей висновок суду має бути зроблений з урахуванням сімейного стану того, хто бажає стати усиновлювачем, та інших обставин, що мають істотне значення. Однак, усиновлення повнолітніх дітей визнається законом не як правило, а як виняток Закон встановлює додаткові умови, а також окреслює додатковий обсяг обставин, котрі необхідно встановити під час розгляду справи, а саме винятковість обставин, врахування сімейного стану особи, яку бажають усиновити, врахування сімейного та родинного стану особи, яка бажає усиновити. Суд вважає, що в судовому засіданні заявницею не доведена винятковість обставин проведення усиновлення, неможливість оформлення іншого правового зв»язку із особою, яка бажає усиновити та особою, котру бажають усиновити. Заявниця в судовому засіданні пояснила, що усиновлення їй необхідно для складання заповіту на користь [PERSON] та безперешкодного перетину кордону між країнами. Між тим, здійснення усиновлення не повинно обумовлюватися досягненням іншого правового наслідку, ніж правового оформлення можливо вже наявного фактично родинного зв»язку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed