Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] звернулися з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до [PERSON] про захист честі та гідності малолітньої дитини, визнання інформації неправдивою, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди в якому просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Визнати інформацію, поширену [PERSON] про малолітню [PERSON] 06.11.2012 року в класному приміщенні 4-в класу Харківської гімназії № 116 Харківської міської ради Харківської області у присутності учнів класу і класного керівника [PERSON], а саме виголошені [PERSON] публічно фрази: «Моя донька - принцеса, а ти - ніхто! Зрозумій, тебе немає на цьому світі, ти - ніхто! Діти, не дружіть з [PERSON], вона погана! Там, де моя донька, там весь світ, а, де ти, немає нічого! В [PERSON] зрозуміло яке майбутнє, а у тебе майбутнього немає! Тебе всі ненавидять! Звідки ти взялася на цьому світі? Тобі немає місця на цьому світі! Я зараз принесу документи від директора і тебе виженуть із школи!» - недостовірною, такою, що порочить честь і гідність малолітньої [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] спростувати негативну, недостовірну, таку, що порочить честь і гідність малолітньої [PERSON] публічну інформацію про [PERSON], поширену 06.11.2012 року в класному приміщенні 4-в класу Харківської гімназії № 116 Харківської міської ради Харківської області у присутності учнів класу і класного керівника [PERSON], а саме виголошені [PERSON] публічно фрази: «Моя донька - принцеса, а ти - ніхто! Зрозумій, тебе немає на цьому світі, ти - ніхто! Діти, не дружіть з [PERSON], вона погана! Там, де моя донька, там весь світ, а, де ти, немає нічого! В [PERSON] зрозуміло яке майбутнє, а у тебе майбутнього немає! Тебе всі ненавидять! Звідки ти взялася на цьому світі? Тобі немає місця на цьому світі! Я зараз принесу документи від директора і тебе виженуть із школи!» - неправдивими і не відповідними дійсності та принести малолітній [PERSON] публічне вибачення. В підтвердження позову [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їхня малолітня донька [PERSON], [INFO] навчалася в Харківській гімназії №116 Харківського міської ради Харківської області у «В» класі з 01.09.2009 року по 22.11.2012 року. 06 листопада 2012 року під час проведення п'ятого за розкладом уроку, класним керівником 4-В класу [PERSON], в класне приміщення увірвалася [PERSON] - мати учениці 4-В класу [PERSON]. Без яких-небудь підстав і причин, у присутності учнів класу і вчителя, [PERSON], знаходячись в агресивно-збудженому стані, почала кричати на їхню доньку [PERSON] і ображати її, виголошуючи при цьому наступні фрази: «Моя донька - принцеса, а ти - ніхто! Зрозумій, тебе немає на цьому світі, ти - ніхто! Діти, не дружіть з [PERSON], вона погана! Там, де моя донька, там весь світ, а, де ти, немає нічого! В [PERSON] зрозуміло яке майбутнє, а у тебе майбутнього немає! Тебе всі ненавидять! Звідки ти взялася на цьому світі? Тобі немає місця на цьому світі! Я зараз принесу документи від директора і тебе виженуть із школи!». В [PERSON] в результаті психологічного стресу відкрилася носова кровотеча, але не дивлячись на цю обставину, [PERSON] продовжувала кричати на [PERSON] і ображати її. Класний керівник [PERSON] намагалася зупинити неадекватні агресивні дії [PERSON], вимагаючи у неї припинити кричати і покинути приміщення класу. Проте [PERSON] не звертала увагу на вимогу вчителя, продовжувала своєю поведінкою психологічно діяти на [PERSON]. Лише після того, як класний керівник надала першу медичну допомогу дитині і зупинила кровотечу, їй вдалося переконати [PERSON] покинути приміщення класу. Після події, о 16 годині 46 хвилин [PERSON] в стані стресу, заїкаючись і задихаючись, зателефонувала по мобільному телефону своєму батьку [PERSON] та розповіла, що на неї кричала [PERSON], і попросила приїхати за нею і забрати з гімназії. Через 15 хвилин після дзвінка [PERSON] забрав з гімназії свою доньку. Дорогою додому стан дитини погіршився: почався сильний головний біль, запаморочення, мова і дихання були утрудненими, а потім і повна відсутність мови, знову почалася носова кровотеча. Опікуючись здоров'ям доньки, батьки були вимушені викликати бригаду «Швидкої допомоги» (номер чергової бригади 604), яка негайно доставила [PERSON] в Харківську міську дитячу лікарню № 5, де вона була обстежена і залишена для проходження стаціонарного лікування. Після стаціонарного лікування з 06.11.2012 року по 12.11.2012 року їхня донька була виписана додому з діагнозом: вегето-вісцелярна дисфункція, емоційний розлад, викликаний стресовою ситуацією. Лікарями, зокрема психіатром, було рекомендовано після виписки з лікарні: спостереження в психоневрологічному відділенні ІОЗДП АМН України, психологічна корекція, спостереження невролога за місцем проживання, дотримання щадного режиму згідно із захворюванням, виключення психотравмуючих ситуацій, нормалізація обстановки в школі. Після проходження стаціонарного лікування [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні з 13 по 18 листопада 2012 року. З 19 листопада 2012 року [PERSON] почала відвідувати шкільні заняття лише завдяки їхнім домовленостям, оскільки донька категорично відмовлялася відвідувати заняття в гімназії. 21 листопада 2012 року [PERSON] повторно відвідала школу, зайшовши в 4-В клас у супроводі шкільного психолога і завуча молодших класів. Під час відвідин [PERSON] у присутності всіх учнів класу висловилася про те, що вона, на жаль, не може виховувати чужих дітей, маючи на увазі [PERSON]. Вказаний випадок послужив поштовхом до рецидивного захворювання [PERSON]. З 23 листопада 2012 року вона більше гімназію не відвідувала, оскільки в категоричній формі відмовилася продовжувати навчання в цьому учбовому закладі, постійно знаходячись в стані страху, що [PERSON] може знову прийти до гімназії і може все повторитися. Враховуючи незадовільний фізичний і психологічний стан доньки, вони були вимушені перевести її для навчання у інший учбовий заклад - Харківську спеціалізовану школу 1-ого рівня № 33, в якій [PERSON] навчається з 03.12.2012 року. Окрім навчання в загальноосвітній гімназії їхня донька [PERSON], будучи різносторонньо розвиненою дитиною, додатково займається в математичному кружку при фізико-математичному ліцеї № 27 Харківської міської ради, а також навчається в «Дитячій школі мистецтв № 4 ім. Н.Д.Леонтовича» по класу: спортивно-бальні танці. Раніше, до знаходження в стаціонарному лікуванні, [PERSON] також займалася в музичній школі і на курсах англійської мови. У зв'язку з перенесеним психологічним стресом і погіршенням стану здоров'я, вона була вимушена не відвідувати ці заняття. Перенесений психологічний стрес, що стався в Харківській гімназії №116 Харківського міської ради Харківської області, істотно вплинув на основні і додаткові заняття доньки, яких вона пропустила по хворобі, їй потрібно було докласти додаткові зусилля не лише для того, щоб засвоїти пропущений матеріал, але і для відновлення свого психологічного стану, нормальному і адекватному сприйняттю навколишніх людей. Основною психологічною проблемою для доньки стало позбавлення не лише від страху відвідин учбового закладу, але і страху перед погрозами [PERSON], що по її бажанню [PERSON] можуть вигнати з гімназії. Для психологічної стабільності [PERSON] важливим чинником в ситуації, що склалася, стали їхні тривалі зусилля, а також лікарів і педагогів, по відновленню самоповаги і усвідомлення дитини того, що прилюдно у присутності товаришів по навчанню і класного керівника, до якого діти відносяться з повагою і любов'ю, принизливі і образливі для людської честі і гідності вислови [PERSON] про відсутність права [PERSON] і її негідності на життя на цьому світі, її нікчемності, і твердження про те, що [PERSON] ніхто не любить, заклики до дітей не дружити з нею, не мають бути підставою до втрати упевненості в своїй значимості і цінності як людини. Також немало зусиль було докладено і продовжують докладати рідні, близькі, дитячим психологом для придбання в [PERSON] відчуття захищеності і упевненості в тому, що ніхто не зможе надалі необгрунтовано її прилюдно образити і принизити. Крім того, у неї, яка ніколи не хворіла на які-небудь серйозні захворювання, з'явився страх перед її хворобливим фізичним станом. Після виписки з ХДМЛ № 5 по теперішній час [PERSON] постійно знаходиться під спостереженням лікаря-педіатра і невролога Харківської міської дитячої поліклініки № 2, проходить періодичне обстеження, проводить необхідне медикаментозне лікування, проводяться періодичні сеанси стабілізації психологічного стану дитини у дитячого психолога. Крім того, позивач [PERSON] вказав суду, про те, що, після вищезазначеної події, наступного дня, 07 листопада 2012 року у матері [PERSON] - [PERSON], почалося захворювання на нервовому грунті: парез лівої сторони. Оскільки в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - молодшою донькою [PERSON], 2009 року народження, у неї не було можливості проходити повноцінне лікування виниклого захворювання. [PERSON] відповідно до телефонних рекомендацій лікаря-невропатолога проходила курс медикаментозного і фізіотерапевтичного лікування на протязі з 11.11.2012 року по 01.01.2013 року. Внаслідок психологічного стресу [PERSON], свідком наслідків якого була їхня молодша трирічна донька [PERSON] (носова кровотеча в [PERSON], відсутність мови, утрудненість дихання), її психологічний стан також був порушений. Ліза декілька ночей, після того, як [PERSON] відвезла «Швидка допомога», погано спала, часто з плачем і криками пробуджувалася, постійно запитувала, де її сестра. Доводилося всіма можливими способами заспокоювати дитину, давати пояснення з приводу відсутності старшої сестри [PERSON]. Дані обставини, коли необхідно було відвідувати [PERSON] в лікарні, займатися вихованням молодшої доньки і доглядати за нею, створили додаткові проблеми і зажадали зусиль для створення звичного життєвого устрою в сім'ї, збереження нормального і стабільного психоемоційного стану членів сім'ї, рідних і близьких. 16 листопада 2012 року він, як батько [PERSON], звернувся з письмовою заявою до директора Харківської гімназії № 116 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] з проханням розібратися в ситуації, що склалася, і прийняти відповідні заходи з метою запобігання подібним протиправним діям з боку [PERSON], по відношенню не лише до його дитини, але і по відношенню до інших дітей 4-В класу. Відповідь на вказану заяву за вих. № 6-з від 12.12.2012 року був отриманий 16 грудня 2012 року поштою. У своїй відповіді на заяву директор гімназії [PERSON] вказує наступне: «з мамою учениці 4-В класу [PERSON] як з учасником учбово-виховного процесу проведена робота, з учнями 4-В класу психологом гімназії проводиться робота, вчителі гімназії і класний керівник 4-В класу [PERSON] попереджені про відповідальність за життя і здоров'я дітей». Наявність офіційної відповіді директора ХГ № 116 на його заяву і вказівку в ним прийнятих заходів свідчать про те, що описані ними в позовній заяві факти дійсно мали місце. Вважають, що дії [PERSON], здійснені 06.11.2012 року по відношенню до їхньої доньки [PERSON] під час уроку в 4-В класі у присутності учнів гімназії і класного керівника, є протиправними, такими, що заподіяли шкоду здоров'ю їхньої доньки [PERSON], завдали моральної шкоди не лише їй, але і їм як батькам. Вислови [PERSON] про їхню доньку, що негативно характеризують її як поганої і нікчемної людини, є недостовірною інформацією, яка підлягає визнанню недостовірної і спростуванню. Крім того, із вмісту сказаного [PERSON] випливає, що вони як батьки виховують погану людину, негідного члена нашого суспільства. Враховуючи той факт, що вони вважають публічну інформацію про їхню доньку [PERSON], яку [PERSON] розповсюдила у присутності учнів 4-В класу і класного керівника, негативною, вони мають право,

Outcome: partial