overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] 02 грудня 2016 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він 21 липня 2016 року придбав у відповідача квартиру за адресою: вул. Шевченка, 22/24 в м. Кремінна. На момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі та зобовязувався знятися з реєстраційного обліку до 21 серпня 2016 року, проте цього не зробив. Відповідач з часу продажу квартири проживає в м. Харкові, його особистих речей в квартирі немає, але знятися з реєстрації у добровільному порядку відмовляється, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Центру надання адміністративно-юридичних послуг Кремінської міської ради у попереднє судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце попереднього судового засідання повідомлений належно. Суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності сторін відповідно до наявних у справі доказів у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача кореспондуються з правилами ст. 107 ЖК України, за якими особа може бути визнана такою, що втратила право користування житлом з дня вибуття. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року передбачено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло, у тому числі\~зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зі змінами, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 21 липня 2016 року (а.с. 4-5) [PERSON] продав [PERSON] квартиру за адресою: вул. Шевченка, 22/24 в м. Кремінна Луганської області та зобовязувався знятися з реєстрації до 21 серпня 2016 року. Відповідно до довідки про склад сімї (а.с. 7) станом на 25 листопада 2016 року в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] Отже відповідач взяте на себе зобовязання по зняттю з реєстрації не виконав, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] 02 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 25 липня 2008 року померла її баба [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,02 га, що розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що 02 грудня 2016 року звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, так як нею пропущений строк для прийняття спадщини. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, оскільки випадково знайшла заповіт на її користь лише після смерті баби серед її документів, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.16), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.20), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженка с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, мешканка м. Подільськ, вул. Тисячної, 15, Одеської області(а.с.4-5). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія заповіту [PERSON] від 05 жовтня 2006 року(а.с.6), копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11 грудня 2006 року(а.с.7), копія свідоцтва про смерть [PERSON]Ф.(а.с.8), копія довідки про причину смерті [PERSON]Ф.(а.с.9), копія державного акта на право власності на земельну ділянку та додатки до нього(а.с.10-12), копії довідок Гандрабурівської сільської ради(а.с.13-14), лист нотаріуса від 02 грудня 2016 року на звернення позивача(а.с.15). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2015 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO] року, яка проживає з нею та знаходить на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти сплати аліментів не заперечує. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] з 2007 по 2012 рік перебували у фактичних сімейних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO] року, що підтверджується копіями рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.06.2015 та свідоцтва про народження (а.с. 6-9). Малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] на [ADDRESS], яка самостійно утримує дочку. (а.с. 7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 199 Сімейного кодексу України (далі СК) обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Як передбачено приписами ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 29 серпня 2009 року зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили, майже 5 місяців проживають окремо, із-за відсутності взаєморозуміння та довіри один до одного, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якої пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, погодилася на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з нею та просила залишити їй шлюбне прізвище «Гавва». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року в Бутенківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 6, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння та довіри один до одного, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, визначити місце проживання дитини з відповідачем та залишити їй шлюбне прізвище «Гавва».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2017 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач позов визнав, про що також надав суду відповідну заяву. Згідно з частинами 4 та 5 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2019 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. До\~ухвалення судового\~рішення у\~зв`язку з\~відмовою позивача\~від позову\~або визнанням\~позову відповідачем\~суд роз`яснює\~сторонам наслідки\~відповідних процесуальних\~дій,\~перевіряє,\~чи не\~обмежений представник\~відповідної сторони\~у повноваженнях\~на їх\~вчинення. У\~разі відмови\~позивача від\~позову суд\~постановляє ухвалу\~про закриття\~провадження у\~справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає,\~що визнання\~позову відповідачем\~не суперечить\~закону та\~не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє повністю. У відповідності до частини 2 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 22 серпня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею. Шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства. Вважає збереження сім`ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 22 серпня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Подружні стосунки між сторонами припинені з квітня 2019 року у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не заявлено. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Клопотання про надання строку на примирення не надійшло, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] 02 квітня 2014 року звернувся в суд з позовною заявою до Курячелозівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в позовній заяві посилається на те, що він являється спадкоємцем за законом та за заповытом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору не подав, тому в оформленні спадкових прав йому нотаріусом було відмовлено. Посилаючись на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги Представник відповідача в суд не з'явився, надійшов лист з проханням слухати справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги Курячелозівська сільська рада визнає. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 4) , яка за життя заповіла частину спадкового майна позивачу. Останній, маючи бажання прийняти спадщину, в передбачений законом строк, заяву в нотаріальну контору не подав. Причиною стало відрядження в період від 02.11.2010 року по 09.11.2010 року, що підтверджено посвідченням про відрядження (а.с. 10). Вказану причину суд вважає поважною, тому наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] 02 квітня 2019 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він з 14 вересня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають. З травня 2018 року з ініціативи відповідача вони припинили шлюбні відносини у зв`язку з відсутністю порозуміння і з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З того часу [PERSON] зустрічі та спілкування з ним уникає, тому розірвати шлюб у позасудовому порядку неможливо. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сім`ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. \~Позивач\~[PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в заяві на ім`я суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, позов підтримують. \~Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутністю суду не надала, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін заочно. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 14 вересня 2007 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9),\~від якого дітей не мають. З травня 2018 року з ініціативи відповідача вони припинили шлюбні відносини у зв`язку з відсутністю порозуміння і з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач на примирення не згоден. Спору про поділ майна не заявлено. Тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] 02 квітня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 06 серпня 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом. Шлюбні відносини припинені у зв`язку з різністю характерів, приниженнями з боку відповідача та відсутністю порозуміння щодо виховання та лікування дитини. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження сім`ї неможливим, тому просить розірвати шлюб, залишивши їй прізвище чоловіка. Позивач\~\~у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач\~ у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~позов\~[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 цього Кодексу встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] з 06 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).\~Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Сторони припинили шлюбні відносини у зв`язку з у зв`язку з різністю характерів, приниженнями з боку відповідача та відсутністю порозуміння щодо виховання та лікування дитини. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не заявлено. Клопотань про надання сторонам строку для примирення не заявлено, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «[PERSON] ».

Outcome: approved