Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] 24 березня 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 2-4). Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11 листопада 2012 року за участю автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON], позивач зазнав середньої тяжкості ушкодження здоров'я та моральну шкоду. Оскільки винуватцем вказаної ДТП є відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 65 772,00 грн., а також витрати після настання ДТП у розмірі 35 643,27 грн. (а. с. 2-4). Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн., проти задоволення решти вимог заперечував. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також матеріали кримінального провадження №12012040030000052 та кримінальної справи № 200/1145/13-к, судом були встановлені наступні факти: З ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року вбачається, що 11 листопада 2012 року [PERSON] керуючі технічно справним автомобілем в районі перехрестя з вул.. Артема, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при включеному на світлофорному об'єкті, у напрямі його руху, заборонному (червоному) сигналі світлофора не зупинив керований ним автомобіль перед світлофорним об'єктом, а продовжив рух, перетинаючи перехрестя з вул. Артема, внаслідок чого допустив зіткнення за автомобілем «Опель Омега» під керуванням водія [PERSON], який перетинав перехрестя з вул. Комсомольською, рухаючись по вул. Артема на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору справа наліво по ходу його руху та який після зіткнення з автомобілем «Лексус», зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2105» під керуванням водія [PERSON], який рухався праворуч у попутному з автомобілем «Опель Омега» напрямку, на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору (а. с. 15-15 зворот). Вказаним судовим рішення [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження у відношенні відповідача було припинено. В матеріалах кримінальної справи № 200/1145/13-к, що перебувала в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська наявний акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 267, складеного 22 січня 2013 року (том 1 а. с. 179-181), згідно з яким виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження могли утворитися в термін незадовго до звертання за медичною допомогою, тобто 11 листопада 2012 року, як вказує потерпілий. Такі ушкодження відносяться до середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров'я строком понад 3 тижні (понад 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року№ 6. Згідно з первинним оглядом нейрохірурга ОКЛ ім. Мечнікова (11.11.2012) було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м'яких тканин голови. Забій-розтяжіння зв'язкового апарату шийного відділу хребта. Відповідно до висновку № 1-01/04 судово-психологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження, складеного 01 квітня 2013 року Українським центром судових експертиз зі СВ Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області - ситуація, що досліджується за наданими матеріалами кримінального провадження (ушкодження здоров'я внаслідок ДТП, яка сталась 11.11.2012 року у м. Дніпропетровськ), постала необхідність лікування та відновлення здоров'я, спричинила негативні психоемоційні переживання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, нормами Цивільного кодексу України . Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок ДТП, що відбулась з вини відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у стані стресу, витраті часу та зусиль для відновлення здоров'я, ушкодження якого відбулось саме внаслідок події від 11 листопада 2012 року, що встановлено відповідним дослідженням. Таким чином суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000, 00 грн. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно стягнення витрат, понесених після настання дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 35 643,27 грн., суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення даних вимог, а саме: в частині стягнення 800,00 грн. витрат на встановлення розміру шкоди, заподіяної автомобілю [PERSON], 68,76 грн. витрат на повідомлення відповідача про проведення експертизи, а також 487,65 грн. витрат за надання консультацій та видачу 3-х висновків експертиз, сплата яких підтверджена матеріалами справи (а. с. 47-49). У задоволенні решти вимог в цій частині суд вважає за необхідне відмовити як у таких, що не знайшли підтвердження в ході розгляду даної цивільної справи. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір: за майнові вимоги у розмірі 243,60 грн., а також 243,60 грн. за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial