Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни, АТ «Райффайзен Банк Аваль», тертя особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на те, що 08 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 354411/3705/1601-6, відповідно до якого АППБ «Аваль» надав [PERSON] кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення до 07.08.2013 року з умовами кредитування по програмі «Споживчі цілі під заставу нерухомого майна». В заставу банку споживачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали свій будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно договору іпотеки № 354411/3705/1601-6і від 08.08.2006 року. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору, було укладено договір поруки №354411/3705/1601-6п від 08.08.2006 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням позичальника [PERSON] , що виникають з умов кредитного Договору в повному обсязі. 08.08.2006 року між позичальником та банком була укладена додаткова угода № 1, відповідно до якої сторони дійшли згоди доповнити розділ 5 кредитного договору пунктом 5.6. наступного змісту: «В разі звільнення з АППБ «Аваль» позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, що визначені цим кредитним договором, або протягом 10 днів з дати звільнення переоформити весь залишок боргу на загальних підставах під діючу на той час процентну ставку за кредитом згідно тарифів банку». 14.03.2009 року, начебто, між сторонами була укладена додаткова угода № 2. Яка з невідомих причин не вступила в дію після підписання її сторонами і членам сім`ї [PERSON] стало відомо про цю угоду лише через 6 років після її укладання в 2015 році. З укладанням даної додаткової угоди, сторони, начебто, домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, згідно яких процентна ставка за користування кредиту змінювалась з 13% річних на 14% річних. 12.05.2009 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звільнив [PERSON] з роботи, а 30.04.2014 року відомості про злочин прокуратурою м. Черкаси були внесені в ЄДР за відповідним номером і досудове слідство на даний час триває. 09.06.2009 року кредит було реструктуризовано згідно додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року. З укладанням даної додаткової угоди сторони домовились збільшити строк користування кредитом на 68 місяців (остаточна дата погашення встановлена 07.04.2019 року) тимчасово на строк з 09.06.2009 року по 08.06.2010 року встановити процентну ставку у розмірі 11% річних, а після 08 червня 2010 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки, передбаченої пунктом 1.4 кредитного договору. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом складає 13,0 (тринадцять) відсотків річних. Сторони погодились, що з 09 червня 2009 року погашення заборгованості за кредитним договором здійснюватиметься позичальником шляхом здійснення щомісячних ауїтетних платежів (щомісячний рівними частинами платіж, який включає в себе погашення частини заборгованості за кредитом та процентів) відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. У зв`язку з чим, графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в нових редакціях двох абсолютно різних додатках № 1 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року графіком оплати щомісячної заборгованості, які є невід`ємною частиною кредитного договору. В один із цих двох графіків була внесена недостовірна інформація по сумі залишку по кредиту на день реструктуризації кредиту, на основі якої було зроблено розрахунок по щомісячним виплатам. А також 09.06.2009 року сторонами було підписано додаток № 2 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року про сукупну вартість кредиту. Після 09.06.2009 року, дня реструктуризації кредиту, жодних інших документів між сторонами не укладалось. Тривалий час після реструктуризації кредиту виконання зобов`язань виконувалось в чіткій відповідності до одного із двох графіків погашення заборгованості, який є одним із двох абсолютного різних додатків № 1 від 09.06.2009 року з щомісячним ануїтетним платежем в сумі 84,02 долари США. Потім кредитор незаконно, без жодних попереджень, в односторонньому порядку порушив умови дійсного графіку погашення кредиту від 09.06.2009 року, піднявши розмір щомісячного ануїтетного платежу приблизно на 8 відсотків. Тобто, фактично платежі почали здійснюватися уже за якимось третім неіснуючим графіком погашення заборгованості по кредиту. Цей третій графік споживач [PERSON] ніколи не бачила і ніколи не підписувала. Внаслідок чого виникла різниця по оплаті між дійсним графіком від 09.06.2009 року, який банк самостійно нарахував споживачу для виконання, а споживач зобов`язалась його виконувати, та неіснуючим графіком в сумі 369,73 долари США. Ці 369,73 долари США є надмірно сплаченою позичальником загальною сумою ніж передбачено вищезазначеним додатком № 1 від 09.06.2009 року до зазначеного кредитного договору, тобто переплатою. Ця переплата складає майже чотири з половиною ануїтети платежі, які [PERSON] повинна була сплачувати, відповідно до дійсного графіку погашення кредиту від 09.06.2009 року. Не дивлячись на те, що [PERSON] сумлінно здійснювала щомісячні платежі по кредиту, що в позичальника - [PERSON] , фактично, утворилася переплата майже чотири з половиною ануїтети платежі згідно з одним із графіків погашення кредиту (додаток № 1 від 09.06.2009 року), і не було жодної простроченої заборгованості на кінець лютого 2015 року, в березні 2015 року [PERSON] перетелефонували з банку та повідомили, що в позичальника не переплата по кредиту, а навпаки, заборгованість по кредиту за чотири місяці. Банк не надав жодних усних пояснень позичальнику звідки взялась така заборгованість. В зв`язку з тим, що реакції від банку не було, рахунки по кредиту та відсоткам по ньому були заблоковані, а щомісячний платіж за березень 2015 року залишався несплаченим. Позичальник - [PERSON] вирішила сплачувати щомісячні платежі по кредиту обхідним шляхом - через транзитний рахунок (р/р 29095134). Позичальник [PERSON] , починаючи з листопада 2015 року, взагалі, не сплачувала щомісячні платежі по кредиту лише тому, що не мала можливості здійснити ці платежі через протизаконні дії Банку. Банк незаконно відмовляє в прийнятті коштів на погашення кредиту та відсотків по ньому. 08 жовтня 2015 року щодо ряду злочинних дій банку при виконанні ним умов кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року позичальником [PERSON] подано до правоохоронних органів заяву про злочин, відомості якої внесені до ЄРДР за № 12015251010001504 від 29.12.2015 року. На даний час досудове слідство триває. Соснівським районним судом м. Черкаси було розглянуто цивільну справу №712/4289/16-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року та зустрічною позовною заявою від 04.07.2016 року до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів [PERSON] про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та додаткових угод до нього, договору іпотеки недійсними, визнання договору поруки припиненим та недійсним, припинення застави, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди, стягнення штрафу та пені. Рішенням вищезазначеного суду від 22 червня 2017 року первісний та зустрічний позови було задоволено частково. А саме: суд визнав недійсною додаткову угоду № 2 від 14.03.2009 року до кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, укладену між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» за [PERSON] . Суд виніс рішення про стягнення із [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, що утворилась станом на 17 лютого 2017 року, а саме: тіло кредиту 3034,42 долари США, заборгованість за процентами 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів CША, а всього 4469,67 доларів США. В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовив. Стягнути із [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ,. зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові втрати у розмірі 1805 грн. 50 коп. тобто по 902 гри. 75 коп. з кожного. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Своїм рішенням від 27 вересня 2017 року суд апеляційної інстанції їх апеляційну скаргу від 30 червня 2017 року задовольнити частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року у даній справі змінив, скасувавши його в частині стягнення із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, що утворилась станом на 17 лютого 2017 року, а саме: тіло кредиту 3034,42 долари США, заборгованість за процентами - 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів США, а всього 4469,67 доларів США та в частині стягнення судових витрат. Ухвалив в цих частинах нове рішення. Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в позиві до [PERSON] та [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року суд апеляційної інстанції відмовив. А також стягнув з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь держави судовий збір в розмірі 1219 грн. 80 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін. 15 жовтня 2017 року вони звернулися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою До сих пір справа знаходиться на розгляді в Верховному Суді і станом на теперішній час жодного рішення по ній не винесено. Підтвердженням даному факту є скан-копія офіційного сайту Судової влади України від 28.07.2019 року щодо стадій розгляду судових справ. АТ «Райффайзен Банк Аваль» в протизаконний спосіб вирішив подвійно стягнути заборгованість по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року тому, окрім звернення до суду, в квітні 2019 року звернувся ще й до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни про примусове стягнення, надуманих банком сум кредитної заборгованості, за рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві часткової приватної власності [PERSON] .. [PERSON] . та [PERSON] 20 квітня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна вчинила наступні виконавчі написи на іпотечному договору: Виконавчий напис № 450, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Виконавчий напис № 451, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Виконавчий напис № 452, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем, були відкриті наступні виконавчі провадження: за № 59600295 від 22.07.2019 року па підставі виконавчого напису № 450 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] ; за № 59599696 від 19.07.2019 року на підставі виконавчого напису № 451 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] ; за № 59600772 від 22.07.2019 року на підставі виконавчого напису № 452 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] . Ознайомившись в матеріалами виконавчого провадження № 59600295 від 22.07.2019 року та № 5599696 від 19.07.2019 року позивачі вважають, що виконавчі написи № 450, № 451 та № 452 від 20 квітня 2019 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірні провадження щодо виконання вказаних виконавчих написів про звернення стягнення па предмет іпотеки, який належний позивачам на праві власності. Звертають увагу суду нате, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна була введена відповідачем - Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в оману стосовно фактичних обставин по зазначеному кредитному договору, відсутності безспірності заборгованості та законності документів наданих банком так як по вказаним питанням банк надав нотаріусу завідомо неправдиву інформацію, а саме: банк приховав від нотаріуса, той факт, що позивачі ніколи не порушували умов кредитного договору і не мали наміру порушувати в майбутньому. Свої обов`язки по кредиту і позичальник і поручитель виконували сумлінно і вчасно та в більшому розмірі, ані ж передбачено графіком погашення кредитної заборгованості. Кредитна заборгованість, яка виникла по зазначеному кредиту була створена одноосібно, штучно та навмисно банком через його відмову приймати запропоновану позичальником і поручителем сплату кредиту. В відповідності до чинного законодавства така заборгованість вважається заборгованістю кредитора. Даний факт визнав апеляційний суд Черкаської області. Тому своїм рішенням від 27 вересня 2017 року у справі № 22-ц/793/1599 повністю відмовив АТ «Райффайзен Банк Аваль» - в задоволенні позову та стягнення коштів з позивачів як по тілу кредиту, так і по відсоткам, так і по пені. Банк приховав від нотаріуса наявність зазначеного судового рішення. Рішення набрало законної сили ще 27.06.2017 року. Законна сила рішення апеляційної інстанції не скасована, а лише призупинена на прохання банку, до вирішення спору судом касаційної інстанції. Банк на даний час здійснює подвійте стягнення з відповідачів, як в судовому порядку, так і позасудовому порядку через нотаріуса. Подвійне стягнення заборгованості є протизаконним. Банк приховав від нотаріуса той факт, що по даному кредитному договору між сторонами триває багаторічний судовий спір і на даний час він не закінчений. На теперішній час в судовому порядку оскаржується, як дійсність самого кредитного договору так і інших документів, пов`язаних з цим договором. І при законному вирішенні судового спору, AT «Райффайзен Банк Аваль» повинен буде сплатити позивачам значні кошти, а не, навпаки. Вищесказане повністю спростовує безспірність заборгованості, а отже виконавчі написи вчинено з порушенням закону. З огляду на зміст виконавчих написів № 450, № 451 та № 452 від 20.04.2019 року, то для винесення цих написів банк надав приватному нотаріусу Шевченко О.В. незаконний документ про зміну відсоткової ставки, який визнаний судом недійсним ще в 2017 році. Соснівський районний суд у цивільній справі № 712/4289/16-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року та зустрічною позовною заявою [PERSON] та [PERSON] від 04.07.2016 року до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів - [PERSON] про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та додаткових угод до нього, договору іпотеки недійсними, визнання договору поруки припиненим та недійсним, припинення застави, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди, стягнення штрафу та пені, визнав недійсною додаткову угоду № 2 від 14.03.2009 року до кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, укладену між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Банк погодився з недійсністю вищезазначеної угоди і в апеляційному порядку її не оскаржував. Але до сих пір що недійсну додаткову угоду № 2 від 14.03.2009 року застосовує протизанно. Винесення нотаріусом виконавчих написів № 450, № 451 та № 452 від 20.04.2019 року на підставі недійсних документів (додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року) - є незаконним і не підлягає до виконання. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Тим більше, що зазначений розрахунок здійснений на підставі незаконної додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року і є заборгованістю кредитора, а не позичальника та поручителя. Тому, позивачі Зубрило до заборгованості на яку претендує банк жодного відношення не мають. Ця заборгованість є заборгованістю виключно кредитора - ПAT «Райффайзен Банк Аваль». Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем - банком одноособово без урахування думки та позиції позивачів та всупереч рішенню суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 року та не відповідає дійсний сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог банку до позивачів. Відповідно до вищезазначених виконавчих написів, стягнення здійснюється за період з 08.08.2006 року по 19.02.2019 року. Вважають, що стягнення заборгованості приватним нотаріусом за 13 років суперечить не лише чинному законодавству а й здоровому глузду. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник [PERSON] повинна була внести, а кредитор прийняти, чергові платежі по кредиту до 15 листопада 2015 року. А банк із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки звернувся лише в квітні 2019 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Отже, вважають виконавчі написи вчинено із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, і банком пропущено строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваних виконавчих написів, якби була заборгованість безспірною. Позивачі вважають, що є достатні правові підстави вражати виконавчі написи № 450, № 451 та № 452 від 20 квітня 2019 року, вчинені приватники нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. щодо звернення стягнення перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн., вчиненими незаконно та з порушенням вимог законодавства та такими, що не підлягають виконанню. А також, вважають, що надання банком приватному нотаріусу завідомо неправдивої інформації, приховування фактів наявності спору, подвійне стягнення заборгованості з позивачів, надання недійсних документів нотаріусу для винесення виконавчого напису - злочинними діяннями, направленими на протизаконне позбавлення житла позивачів. Просять визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 450 від 20.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), літня кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літ. Д), літня кухня (літ. Е), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№ 1-3), водо колонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги АТ «Райффайзен банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 451 від 20.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), літня кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літ. Д), літня кухня (літ. Е), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№ 1-3), водо колонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги АТ «Райффайзен банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02..2019 у розмірі: 3034,42 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 452 від 20.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), літня кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літ. Д), літня кухня (літ. Е), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№ 1-3), водо колонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги АТ «Райффайзен банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. 05.08.2019 року позивачами скерована заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просять судові витрати покласти на відповідачів та стягнути з них на їх користь сплачений ними судовий збір та комісію за сплату судового збору. В судовому засіданні позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку. 31.08.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» скеровано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що AT «Райффайзен Банк Аваль» не погоджується із позовними вимогами у їх повному обсязі, вважає їх такими, що не відповідають вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини, які визнаються відповідачем AT «Райффайзен Банк Аваль» визнає і стверджує про наступні фактичні обставини, закладені у тому числі у позовній заяві: укладання кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року із [PERSON] ; укладання додаткової угоди № 1 від 08.08.2006 року до кредитного договору; укладання додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року до кредитного договору; укладання додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору; укладання договору поруки № 354411/3705/1601-6п від 08.08.2006 року із [PERSON] ; укладання договору іпотеки № 354411/3705/1601-6і від 08.08.2006 року із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; укладання договору про зміни і доповнення від 09.06.2009 року до договору іпотеки. Позивачі зазначають, що додаткова угода № 2 до кредитного договору була укладена «начебто», з невідомих причин не вступила в дію після підписання сторонами і членам сім`ї Зубрило стало відомо про укладання цієї додаткової угоди лише через 6 років після її укладання, у 2015 року. AT «Райффайзен Банк Аваль» із таким викладом та оцінкою обставин не погоджується, зважаємо за необхідне зазначити наступне: додаткова угода № 3 укладена між AT «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] . Із додатковою угодою № 3 ознайомлені в день її укладання [PERSON] і [PERSON] , вони також надали свою згоду на укладання додаткової угоди № 3; додаткова угода № 3 укладена як волевиявлення сторін, за їх обопільною згодою, додаткова угода не являється недійсною або нікчемною; твердження про те, що угода не вступила в дію, безпідставне. Так, пунктом 6 додаткової угоди № 3 визначено, що вона є укладеною з моменту її підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора. Як вбачається безпосередньо із тексту додаткової угоди, вона підписана сторонами і скріплена печаткою кредитора; «члени сім`ї Зубрило» - досить - таки невизначений термін, конкретних фізичних осіб, які були учасниками кредитних правовідносин за даним кредитом і договорами забезпечення, а також як сторони справи - позивачі, цей термін не визначає; твердження про те, що про укладання додаткової угоди № 3 стало відомо у 2015 р., також не обґрунтовується належними доказами, і спростовується тим фактом, що додаткова угода підписана безпосередньо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Анною, після підписів виконані відповідні дати - «09 червня 2009 року»; у нижній частині сторінки 2 позовної заяви всі три позивачі зазначили, що кредит був реструкатуризований згідно додаткової угоди № 3, таким чином визнаючи факт укладання угоди, погодження її укладання, набрання чинності угодою; станом на 29.07.2019 року (подання позовної заяви до суду) не існує судових рішень, які набрали чинності, про визнання недійсними кредитного договору або будь-якої із додаткових угод; відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2017 р., виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 р. зупинене до закінчення касаційного провадження. Станом на 23.08.2019 р. касаційне провадження у даній справі не закінчене, тому відсутні рішення судові рішення за правовідносинами, які витікають із зазначеного кредитного договору та договорів забезпечення. Позивачі стверджують, що 12.05.2009 року AT «Райффайзен Банк Аваль» незаконно і злочинно звільнив [PERSON] із роботи, а 30.04.2014 року відомості про злочин прокуратурою м. Черкаси були внесені в ЄДР за відповідним номером і досудове слідство на даний час триває. Зазначена у тексті позовної заяви інформація не відноситься до суті і предмету позову; позовна заява у даній частині не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України щодо предмету спору та його обґрунтування, змісту позовної заяви та інших вимог зазначеної норми закону. На 3 - 6 сторінках позивачі описують про спір, який виник щодо повноти сплати платежів за кредитом, неможливість урегулювання спору в позасудовому порядку, про звернення банку до суду з позовом про стягнення боргу за кредитом, подання зустрічного позову, суть і зміст рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2017 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 року, своє відношення до зазначених судових рішень у вигляді погодження або непогодження з судовими рішеннями у їх різних частинах. Також приведена інформація про оскарження даних рішень сторонами до касаційної інстанції, дається оцінка ухвалі суду касаційної інстанції. AT «Райффайзен Банк Аваль» вважає за необхідне у цій частині знову висловити свою позицію: зазначена у тексті позовної заяви інформація не відноситься до суті і предмету позову (щодо виконавчих листів нотаріуса); позовна заява у даній частині не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України щодо предмета спору та його обґрунтування, змісту позовної заяви та інших вимог зазначеної норми закону; відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2017 року, виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 року зупинене до закінчення касаційного провадження. Станом на 23.08.2019 року касаційне провадження у даній справі не закінчене, тому відсутні рішення судові рішення за правовідносинами, які витікають із зазначеного кредитного договору та договорів забезпечення. У позовній заяві (сторінка 7) позивачі стверджують, що AT «Райффайзен Банк Аваль» у протизаконний спосіб вирішив подвійно стягнути заборгованість по кредитному договору, так звернувся до приватного нотаріуса Шевченко О.В., яка вчинила виконавчі написи. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 р., зазначив наступне: «9. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена». На момент вчинення виконавчих написів - 20.04.2019 року, за кредитом [PERSON] обліковувалася заборгованість як за тілом кредиту, так і за відсотками, також була нарахована пеня, про що зазначено безпосередньо у виконавчих написах. Таким чином, звернення банку як кредитора до нотаріуса із заявою про вчинення і виконавчого напису, вчинення нотаріусом нотаріальних написів - відповідає вимогам чинного законодавства, що також витікає із приведеної вище правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. У позовній заяві позивачі стверджують про порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону країни «Про нотаріат» про те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. AT «Райффайзен Банк Аваль» вважає такі твердження необґрунтованими. Позивачі безпідставно вважають, що безспірність повинна існувати у відношеннях між сторонами кредитора і позичальника. Банк вважає «безспірність» як відсутність підстав для спору або для оскарження виконавчого напису у випадку, коли він вчинений відповідно до вимог законодавства. Так, 29.06.1999 року Кабінет Міністрів України постановою № 1172 затвердив Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1-1 Переліку визначено наступне: 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Таким чином, зазначений перелік документів є підставою для вчинення виконавчого напису для стягнення боргу у безспірному порядку. Позивачі не надали доказів, які свідчать про те, що AT «Райффайзен Банк Аваль» при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису не надав документи відповідно до переліку. Також AT «Райффайзен Банк Аваль» не погоджується із твердженням позивачів про те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки. Дійсно, ст. 257 ЦК Україна загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки. Цей термін відповідає терміну, визначеному ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Спеціальна позовна давність може бути скороченою або більш тривалою порівняно із загальною позовною давністю. Таким чином, визначений Законом України «Про нотаріат» термін три роки є терміном загальної позовної давності. Пунктом 1 додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору визначено, що кредит надається на 152 місяці з 08.08.2006 року до 07.04.2019 року, тобто чітко визначено датою виконання зобов`язання. AT «Райффайзен Банк Аваль» вважає, що термін позовної давності почав свій перебіг саме після 07.04.2019 року, і таким чином, звернення до нотаріуса із заявою здійснено в межах термінів, визначених Законом України «Про нотаріат» і ЦК України. Також необхідно звернути увагу, що на дату звернення банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису були відсутні рішення судів, що набрали законної сили, про стягнення боргу на користь банку, або за зустрічними позовами про визнання недійсними договорів або додаткових угод. AT «Райффайзен Банк Аваль» не погоджується твердженням позивачів про порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як позивачі не зазначили, які саме порушення і яких саме вимог вказаного закону допустили відповідачі. Таким чином, твердження позивачів про вчинення працівниками AT «Райффайзен Банк Аваль» злочинних дій та про винесення судом окремої ухвали суду з направленням її до правоохоронних органів, є необґрунтованими і незаконними. У задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню відмовити у повному обсязі. 17 вересня 2019 року позивачами надано відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач - AT «Райффайзен Банк Аваль» у своєму відзиві не спростував наші твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Звертають увагу суду на те, що AT «Райффайзен Банк Аваль» постійно підміняє поняття, вводить суд в оману, маніпулює обставинами справи та зловживає своїми правами. Зазначений відзив є тому черговим підтвердженням. В своєму відзиві єдине, що відповідач визнає і стверджує, як про фактичні обставини, з посиланням на нашу позовну заяву це: укладання кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року із [PERSON] ; укладання додаткової угоди № 1 від 08.08.2006 року до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року; укладання додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року; укладання додаткової угоди №3 від 09.06.2009 року до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року; укладання договору поруки № 354411/3705/1601-6п від 08.08.2006 року із [PERSON] ; укладання договору іпотеки № 354411/3705/1601-6і від 08.08.2006 року із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; укладання договору про зміни і доповнення від 09.06.2009 р. до Договору іпотеки №354411/3705/1601-бі від 08.08.2006 року. З даним твердженням банку категорично не погоджуються так, як воно є хибним, маніпулятивним і не відповідає фактичним обставинам справи з оглядом на наступне: По-перше, в своєму списку документів відповідач забув та не зазначив ще два документи, які були укладені 09.06.2009 року з [PERSON] , які є основними по даній справі так, як на їх основі розраховувалась заборгованість по кредиту, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» має бути безспірною і, які мають важливе значення для правильного вирішення справи. Це два різних графіка погашення кредитної заборгованості: перший - додаток №1 до додаткової угоди №3 від 09.06.2009 року до кредитного договору 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору з вказаним неіснуючим залишком по кредиту на день реструктуризації кредиту в сумі 6190,60 доларів США, відповідно розрахунок щомісячних платежів по кредиту, що викладений в цьому примірнику шрафіка щомісячних платежів також з самого початку є невірним, адже за основу цього розрахунку взята невірна сума залишку, тобто є повністю сфальшованим документом. Другий - це ще один документ з цією самою назвою, але зовсім з іншим змістом, а саме: додаток №1 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору з вказаним реальним залишком по кредиту на день реструктуризації кредиту в сумі 6071,55 доларів США та за яким [PERSON] щомісячно з червня 2009 року по квітень 2019 року повинна була сплачувати щомісячний ануїтетний платіж по кредиту в розмірі - 84,02 долари США. Додаток № 1 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року з неіснуючим та взятим банком «від фонаря» залишком в сумі 6190,60 доларів США був підписаний позичальником - [PERSON] , виключно, через шахрайські дії банку тому, що цей (сфальшований) документ мав ту ж саму назву, як і інший графік погашення заборгованості - додаток № 1 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року з реальною сумою залишку в розмірі 6071,55 доларів США. Реальний документ був детально узгоджений між позичальником - [PERSON] та банком. Позичальник - [PERSON] підписала повністю сфальшований графік, з взятими за основу банком неіснуючою сумою залишку кредитної заборгованості на день реструктуризації кредиту в розмірі 6190,60 доларів США, вважаючи, що підписує ще один примірник додатку № 1 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року з сумою залишку кредитної заборгованості на день реструктуризації кредиту в розмірі 6071,55 доларів США. Банк на час укладання правочинів не попередив позичальника - [PERSON] про підготовку банком окрім одного - дійсного графіку ще й іншого - сфальшованого графіку погашення заборгованості, не вніс жодної інформацію зі сфальшованого документу до додатку № 2 - документу про сукупну вартість кредиту. Тобто, ситуація з двома графіками погашення заборгованості - це, виключно, незаконні шахрайські діяння банку, відповідальність за передбачена ст. 190 та ст. 366 КК України (шахрайство і службове підроблення - внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей на), направлені на те, щоб ввести в оману та шантажувати позичальника - [PERSON] стосовно розміру щомісячного погашення заборгованості по кредиту. Вони багаторазово зверталася до AT «Райффайзен Банк Аваль» з проханням вказати, який конкретно графік погашення заборгованості банк бажає, щоб [PERSON] виконувала. Відповіді не отримали взагалі, що ще раз підтверджує той факт, що банку не потрібно, щоб вони сплачували кредит в чіткій відповідності до графіку погашення кредиту, а потрібно постійно маніпулювати розміром щомісячної заборгованості. Банк теж грубо і цинічно ігнорує Постанову НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» за № 168 від 10.05.2007 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, а вдається до шахрайських дій з графіками погашення заборгованості. Приватний нотаріус в своїх виконавчих написах безпідставно призначає [PERSON] винною в невиконанні умов кредитного договору та зазначає, що [PERSON] не в повній мірі здійснювала погашення кредиту та відсотків. Соснівський районний суд м. Черкаси ще 22 червня 2017 року прийняв рішення визнати недійсною додаткову угоду № 2 до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, укладену між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] AT «Райффайзен Банк Аваль» намагаючись заперечити наші твердження по додатковій Угоді №2 від 14.03.2009 року посилається на обставини укладання додаткової Угоди №3 від 09.06.2009 року, начебто плутає ці дві угоди, і приходить до висновку, що «твердження про те, що укладання додаткової угоди № 3 стало відомо у 2015 р., також не обґрунтовується належними доказами, і спростовується тим фактом, що додаткова угода підписана безпосередньо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Анною, після підписів виконані відповідні дати - «09 червня 2009р.» та інша інформація по додатковій угоді №3 від 09 червня 2009 року. Додаткова угода № 2 від 14.03.2009 року до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року, яка визнана недійсною Соснівським районним судом м. Черкаси 22.06.2017 року та Додаткова угода № 3 від 09.06.2009 року до кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року це дві абсолютно різні додаткові угоди. Ані [PERSON] , ані [PERSON] , ані [PERSON] ніколи не заперечували укладання 09 червня 2009 року додаткової угоди № 3 тому, відповідачу - Банку не потрібно прикладати надмірних зусиль в пошуках належних доказів, щоб підтвердити безспірний факт укладання нами зазначеної угоди. Вони категорично заперечують факт укладання додаткової угоди №2 від 14.03.2009 року чи то 14 березня 2009 року, чи то 14 травня 2009 року, чи в будь-який інший день. Документи від 08 серпня 2006 року завірені печаткою Базового відділення Черкаської обласної дирекції акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» з кодом ЄДРПОУ 21366225. Документи від 09 червня 2009 року завірені печаткою Базового відділення Черкаської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», з кодом ЄДРПОУ 14305909. Створюється дуже дивна ситуація, що Базове відділення змінювало не лише назву установи, а й, навіть, ідентифікаційний код. Причому на код уже існуючої установи тільки з іншою назвою. Приватний нотаріус, перш ніж стверджувати про правонаступництво, повинна була перевірити вищезазначені особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на предмет необхідного обсягу цивільної дієздатності, як це зробив Соснівський районний суд м. Черкаси при подачі їхньої позовної заяви 29 липня 2019 року. Банк, після 21 квітня 2006 року, дня прийняття ним рішення про зміну найменування акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», зобов`язаний був протягом десяти робочих днів подати до Національного Банку України заяву про переоформлення ліцензії разом з ліцензією, що підлягає переоформленню (ліцензія №10 від 03.12.2001 року та дозвіл № 10-3 від 10.02.2004 року з додатком до нього), та відповідними документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни та протягом трьох робочих днів з дати надходження заяви про переоформлення ліцензії та документів, що додаються до неї, отримати нову ліцензію на право здійснення банківської діяльності. Отже, з огляду на ст. 203 та ст. 215 ЦК України, всі вищезазначені правочини, які укладені між ними та банківською установою Базове відділення Черкаської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», з кодом ЄДРПОУ 14305909 є недійсними через відсутність у цієї установи необхідного обсягу цивільної дієздатності на час укладання правочинів. Всі правочини, укладені 09.06.2009 року та 14.03.2009 року, є також недійсними ще з однієї підстави, а саме: всі вони є невід`ємною частиною основного документу - кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року, який, в свою чергу, є недійсним. 12 травня 2009 року банк в протизаконний спосіб звільнив [PERSON] з роботи з посади провідного економіста цього ж банку і позбавив засобів для існування, вони були вимушені реструктуризувати кредит під нові умови. Необхідною умовою для вчинення виконавчих написів нотаріусом є безспірність заборгованості. Нотаріус повинна була перевірити безспірність наявності боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов`язання. Так, як по заборгованості є судовий спір, то жодний виконавчий напис нотаріус не мала права робити. Твердження банку про те, що «відсутні судові рішення за правовідносинами, які витікають із зазначеного кредитного договору та договорів забезпечення» не відповідає дійсності, адже є рішення суду першої інстанції від 22.06.2017 року щодо недійсності додаткової угоди № 2, яке набрало законної сили через десять днів після отримання банком даного рішення. А також є рішення суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 року, яке станом на 27 вересня 2017 року апеляційний суд Черкаської області повністю відмовив банку в задоволенні його позову, і після проголошення рішення з цього приводу воно набрало теперішній час, не скасоване. Вчинення виконавчих написів нотаріуса на основі неправдивої інформації, наданої банком, є підставою для визнання цих написів такими, що не підлягають виконанню. Окремої уваги заслуговує трактування відповідачем безспірності заборгованості, яке він наводить в своєму відзиві на позов, яке виходить за межі здорового глузду і швидше схоже на анекдот, а не на законне трактування «безспірності заборгованості». «Банк вважає «безспірність» як відсутність підстав для спору або для оскарження виконавчого напису у випадку, коли він вчинений відповідно до вимог законодавства». Якщо «безспірність» заборгованості це - відсутність підстав для спору, то виникає логічне питання, а чого ж тоді ми з Банком стільки років споримо по заборгованості, як у судовому, так і в позасудовому порядку, якщо у них відсутні підстави для спору. Четвертий рік у нас з банком триває спір не лише по розміру заборгованості, а й по кожному документу кредитного договору №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року. Вони в судовому порядку вимагають визнання недійсності кожного документу кредитного договору, вимагають застосування двосторонньої реституції (ст. 216 ЦК України). За наслідками такої реституції позичальник - [PERSON] повинен повернути банку 10000 (десять тисяч) доларів США, а AT «Райффайзен Банк Аваль» позичальнику 13658,64 доларів США. В загальному підсумку банк залишається винним [PERSON] 3658,64 доларів США. Банк нотаріусу надав, навіть, більше документів, ніж передбачено чинним законодавством. Окрім дійсних кредитних документів, банк нотаріусу надав ще й документ, який визнаний судом недійсним більше двох років тому - назад (додаткова угода №2 від 14.03.2009 року) і, на підставі якого нотаріус вчинила незаконно свої виконавчі написи. Банк надав нотаріусу кредитні документи для вчинення виконавчого напису для стягнення боргу у безспірному порядку, тільки забув повідомити нотаріуса, що на даний час дійсність кожного наданого ним кредитного документу є спірною і оспарюється в суді касаційної інстанції. Банк забув проінформувати нотаріуса, що на даний час [PERSON] не є боржником. Останнє рішення суду - це рішення про повну відмову банку в задоволенні його позову по стягненню заборгованості, як по тілу кредиту, так по відсоткам, так і по пені. Суд не визнав жодної копійки боргу за [PERSON] . Це рішення на даний час не скасовано. Дійсно, банк не надав нотаріусу всі необхідні документи згідно з переліком, а саме банк не надав нотаріусу копію вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором від 11 грудня 2015 року. Без зазначеного документу нотаріус також не мала права вчиняти свої написи № 450, № 451 та № 452 від 20 квітня 2019 року. Тим більше з того дня, як банк їм надіслав вищезазначену вимогу до дня винесення виконавчих написів минуло 3 роки 4 місяці 9 днів, що значно перевищує трьохрічну давність, яка передбачена чинним законодавством. Вказаний документ він надавав 16 квітня 2016 року до суду разом зі своїм позовом по цьому самому кредиту. Суд вже надав свою правову оцінку вищезазначеній вимозі AT «Райффайзен Банк Аваль» про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором і відмовив банку в задоволенні його неправомірних грошових вимог по кредиту та не визнав жодної копійки боргу за [PERSON] Умовами кредитного договору передбачено надсилання позичальнику однієї вимоги - і банк це право використав 11 грудня 2015 року. Надсилання банком, більше ніж через три роки, повторних вимог не передбачено вимогами чинного законодавства і суперечить умовам кредитного договору. Якщо банк, навіть, засипле позичальника - [PERSON] своїми грошовими вимогами, то це зовсім не свідчить про те, що ці вимоги законні і підлягають виконанню. Відповідно до виконавчих написів, стягнення здійснюється за період з 08.08.2006 року по 19.02.2019 року. Вищезазначене стягнення за період з 08.08.2006 року по 19.02.2019 року виходить за межі здорового глузду і є протизаконним, адже жодними нормами чинного законодавства не дозволено здійснювати стягнення за 13 років. В своїх виконавчих написах нотаріус Шевченко О.В. зазначає, що « [PERSON] не виконала обов`язків, а саме не в повній мірі здійснювала погашення кредиту та відсотків». Вони заперечують зазначений висновок нотаріуса, адже він не відповідає дійсності і не підтверджується жодним документом. Кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають (ВС/КЦС від 14.02.2018 року, № 564/2199/15-ц). Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту. Після того, як кредитор - банк направив позичальнику - [PERSON] і поручителю - [PERSON] вимогу від 11.12.2015 року про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 2019 року, був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги (18.12.2015 року). Починаючи з 11 грудня 2015 року банк взагалі не мав права нараховувати відсотки і пеню. Тому стягнення, яке здійснюється по 19 лютого 2019 року є неправомірним і суперечить вимогам чинного законодавства. З урахуванням всього вищевикладеного, аргументи відповідача - AT «Райффайзен Банк Аваль», наведені у відзиві, є необґрунтованими і непереконливими, і черговим підтвердженням його шахрайської діяльності. 30 вересня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано заперечення на відповідь позивачів на відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачі не спростували поясненнями або належними доказами наявність у них правових підстав для задоволення позову, про що було викладено у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідь на відзив по своїй суті та за змістом не відповідає вимогам ст. 179 ЦПК України про те, що у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь носить занадто емоційний характер, у ній зазначені недостовірні відомості. На сторінці 2 відповіді позивачі зазначили, що додаток 2 до додаткової угоди № 3 від 09.06.2009 року містить неіснуючий залишок по кредиту, тому розрахунок щомісячних платежів є невірним, тому документ є повністю сфальшованим документом. Таке твердження голослівне, не містить будь-якого розумного пояснення в тексті, а також не підтверджене об`єктивними доказами. На сторінці 2 відповіді позивачі емоційно застосовують вирази та словосполучення, які не являються вірними з точки зору граматики та їх юридичної спроможності. Так, вираз «... неіснуючий та взятий банком «від «фонаря» залишок...» не може бути належною аргументацією та доказом, і на такі сленгові вирази неможливо давати будь - яку відповідь. Твердження позивачів, такі як «..шахрайські дії банку...», «...фальшування документів...» носять емоційний та бездоказовий характер, і також не можуть бути обґрунтуванням власної правової позиції позивачів і належними доказами у справі. Твердження про неодноразові звернення відповідачів до банку з проханням вказати суму, яку [PERSON] має сплатити, також голослівні та не підтверджені взагалі будь-якими доказами. Твердження позивачів (3-4 сторінки) про те, що [PERSON] сплачувала кошти за кредитом згідно графіка і на березень 2015 року мала переплату - нічим не обґрунтоване, не підтверджене будь-якими об`єктивними доказами. Заперечення щодо укладання позичальником [PERSON] додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року - спроба відповідачів уникнути відповідальності. До цього часу, більше 10 років з дати її укладання із [PERSON] , додаткова угода діє, в установленому порядку не розторгнута, не оскаржена і не скасована рішеннями судів. Твердження про необхідність для укладання додаткової угоди № 2 розпорядження заступника Голови правління банку - необґрунтоване. Наявність у верхній частині сторінки 1 податкової угоди № 2 слів «Додаток 1 до розпорядження заступника Голови правління Райффайзен Банк Аваль» свідчить не про необхідність затвердження відповідною посадовою особою конкретної додаткової угоди, або про те, що типова форма угоди визначена додатком 1 до відповідного розпорядження. В цілому до тверджень відповідачів про незаконність додаткової угоди № 2 від 14.03.2009 року необхідно віднестися критично. Так, додаткова угода виконана друкованим способом і дата в ній також виконана друком. Проте на другій стороні угоди є підпис [PERSON] від імені позичальника, але місце для дати не передбачене і нею дата не поставлена. Натомість на цій же сторінці є підпис [PERSON] в отриманні другого примірника додаткової угоди і дата отримання - 14.05.2009 року. Це свідчить лише про одне [PERSON] як сторона підписала додаткову угоду 14.05.2009 року і, відповідно до п. 4 додаткової кгоди, вона (як додатковий договір) набуває чинності з моменту підписання сторонами, тобто угода набрала чинності з 14.05.2019 року. Згідно календаря - це був четвер, і саме робочий день. Таким чином, з огляду на досить тривалий термін після укладання угоди - вона була виготовлена 14 березня 2009 року, а підписана сторонами 14 травня 2009 року, і з цього дня набрала чинності. На сторінці 7-8 позивачі зазначають, що відповідно до рішень Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2017 року і відповідного рішення апеляційного суду Черкаської області додаткова угода № 2 визнана недійсною. Таке твердження невірне, так як ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2017 року задоволено клопотання АТ «Райффайзен Банк Аваль» про зупинення виконання судового рішення і зупинено виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 року. Станом на 26.09.2019 року Верховний суд касаційні скарги сторін не розглянув, тому судові рішення, які набрали чинності, відсутні. Твердження позивачів про визнання додаткової угоди № 2 недійсною - є невірними. Інформація, викладена позивачами на сторінках 9-14 відповіді, а саме - щодо правонаступництва від АППБ «Аваль» до AT «Райффайзен Банк Аваль», ліцензування певних видій їх діяльності і т.д., не відповідає суті позову, виходить взагалі за межі позовних вимог, не відноситься ніяким чином до відзиву відповідача і не спростовує аргументи відповідача, викладені ним у відзиві. На сторінках 14-15 відповіді позивачі також зазначають інформацію, а саме - щодо обставин звільнення [PERSON] з роботи, яка не має відношення до суті позову, не пов`язана із позовними вимогами і не спростовує аргументи відповідача, викладені у відзиві. На сторінках 16-17, де позивачі надають власну оцінку ухвалі касаційного суду про призупинення виконання судових рішень, вони знову ж таки застосовують «сленгові» вирази, які не можуть бути аргументами у будь-якому спорі чи дискусії, як-то «рішення суду не розсмокталося», «рейдернути майно по повному беспредєлу», і тому AT «Райффайзен Банк Аваль» залишає ці вислови, вирази та приведену аргументацію без коментарів. Інформація про начебто допущене розголошення банківської таємниці, про залучення до роботи спеціалістів колекторських компаній (сторінки 17-18) - не відноситься до суті позову та не спростовує аргументи і докази, приведені у відзиві відповідача. На сторінці 19 позивачі зазначають про можливість подвійного стягнення - на підставі рішення суду та на підставі виконавчого напису нотаріуса. ЦПК України зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На сторінці 20 позивачі зазначають, що [PERSON] не є боржником, знову при цьому посилаючись на рішення апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 року. Вважає таке посилання необґрунтованим, із огляду на те, що виконання цього рішення зупинене до закінчення касаційного провадження. На сторінках 22-25 позивачі знову посилаються на рішення апеляційного суду Черкаської області, яке зупинене, тобто на час звернення позивачів до суду і на сьогодні судові рішення на їх користь відсутні, посилання на них - явно безпідставне. Просить відповідь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на відзив відповідача AT «Райффайзен Банк Аваль» розцінювати критично, як таку, що не спростовує аргументи і докази відповідача. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко РО.В, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання, в якому просить зазначену справу вирішити на розсуд суду, розглядати без його участі, копію прийнятого рішення направити йому поштою. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 354411/3705/1601-6, за змістом п. 1 якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000 доларів США на строк до 7 серпня 2013 року із процентною ставкою 13 % річних за користування кредитом (а.с. 16-17). 08 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 08 серпня 2006 року (далі Додаткова угода № 1), відповідно до п. 1.1 якої сторони дійшли згоди доповнити розділ 5 кредитного договору від 08 серпня 2006 року пунктом 5.6 наступного змісту: «В разі звільнення з АППБ «Аваль» позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, що визначені цим кредитним договором, або протягом 10 днів із дати звільнення переоформити весь залишок боргу на загальних підставах під діючу на той час процентну ставку за кредитами згідно тарифів банку». 08 серпня 2006 року між АППБ «Аваль» як іпотекодержателем, а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як іпотекодавцями, укладено договір іпотеки № 354411/3705/1601-6і, відповідно до якого останні у забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 8 серпня 2006 року передали в іпотеку банку належний їм житловий будинок з прибудовами по [ADDRESS] . 12 травня 2009 року [PERSON] було звільнено із роботи у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Між банком та [PERSON] укладено дві додаткові угоди - Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, а також Додаткову угоду № 3 до кредитного договору. Перша із цих додаткових угод Додаткова угода № 2 від 14 березня 2009 року до кредитного договору від 08 серпня 2006 року. Відповідно до цієї Додаткової угоди № 2 до кредитного договору сторони домовились пункти 1.4 розділу «1. Предмет договору» викласти в такій редакції: «1.4. Процентна ставка за користування кредитом складає 14 відсотків річних. Сторони домовились, що кредитор має право (згідно п. 1.4.1 цього Договору) без отримання будь-якої додаткової згоди позичальника коригувати (змінювати) процентну ставку протягом дії цього Договору, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, та з дотриманням порядку, передбаченого п. 6.2 кредитного договору. Крім того, Додатковою угодою № 2 викладено в новій редакції п. 1.4.3 кредитного договору, відповідно до якого додатково позичальник сплачує на користь кредитора комісії за кредитне обслуговування за Договором (без ПДВ): - щорічно до 15 числа місяця, наступного за звітним роком обслуговування кредиту, комісію в розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії; щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем обслуговування кредиту, комісію в розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії; комісію за дострокове погашення кредиту в розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії. 09 червня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 8 серпня 2006 року (далі Додаткова угода № 3), відповідно до преамбули якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту, визначених кредитним договором, відповідно до нижченаведених положень цієї Додаткової угоди. Пунктом 2\~Додаткової угоди\~№ 3\~визначено,\~що тимчасово\~на строк\~із 9\~червня 2009\~року по\~8\~червня 2010\~року включно\~встановлено процентну\~ставку за\~користування кредитом\~у розмірі\~11\~%\~річних.\~Після 8\~червня 2010\~року проценти\~за кредитом\~розраховуються на\~підставі процентної\~ставки,\~передбаченої п.\~1.4\~кредитного договору\~від 8\~серпня 2006\~року.\~Якщо протягом\~вищезазначеного строку позичальник прострочив виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором на більш ніж 30 календарних днів, процентна ставка, передбачена п.2 цієї додаткової угоди, припиняє застосовуватися і проценти за кредитом розраховуються за процентною ставкою, визначеною у п. 1.4 кредитного договору, з 31 календарного дня з дати прострочення. При цьому позичальник зобов`язаний протягом вищезазначеного 30-денного строку з`явитись до кредитора (його підрозділу) і підписати новий Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. У разі невиконання позичальником цього обов`язку, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі у порядку, передбаченому п. 6.5 Кредитного договору. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 3 сторони погодили, що з 9 червня 2009 року погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором (додаток до цієї Додаткової угоди). Дата погашення щомісячних ануїтетних платежів 15 число кожного календарного місяця. Якщо дата платежу припадає на небанківський день, то платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті платежу. Розмір щомісячного ануїтетного платежу може змінюватися відповідно до умов Кредитного договору та/або цієї Додаткової угоди. Згідно із п. 4 Додаткової угоди № 3 графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках № № 1, 2 до цієї додаткової угоди, які є невід`ємною частиною додаткової угоди.\~\~\~\~ Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 3 позичальник стверджує, що перед укладенням цієї Додаткової угоди він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується підписом Позичальника про його ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року (справа № 712/4289/16-ц) позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позовом [PERSON] , [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів - [PERSON] , про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та додаткових угод до нього, договору іпотеки недійсними, визнання договору поруки припиненим та недійсним, припинення застави, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди, стягнення штрафу та пені задоволено частково. Визнано недійсною\~додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, укладену 14 травня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Стягнуто із [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] )\~солідарно\~на користь\~публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за\~кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, що утворилась станом на 17 лютого 2017 року, а саме: тіло кредиту 3034,42 долари США, заборгованість за процентами 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів США, а всього 4 469,67 доларів США. В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено. Стягнуто із\~ [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь\~публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у розмірі 1 805 грн. 50 коп., тобто по 902 грн. 75 коп. з кожного. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 31215256700001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят однієї) грн. 20 коп. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 вересня 2017 року (Справа №\~22-ц/793/1599/17) апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року у даній справі змінено, скасувавши його в частині стягнення із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, що утворилась станом на 17 лютого 2017 року, а саме: тіло кредиту 3 034,42 долари США, заборгованість за процентами 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів США, а всього 4 469,67 доларів США та в частині стягнення судових витрат. Ухвалено в цих частинах нове рішення. Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в позові до [PERSON] та [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь держави судовий збір в розмірі 1219 грн. 80 коп. В решті рішення суду залишено без змін. Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції. (ст. 319 ЦПК України на момент винесення рішення апеляційного суду). 20 квітня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна вчинила наступні виконавчі написи на іпотечному договору: Виконавчий напис № 450, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Виконавчий напис № 451, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Виконавчий напис № 452, яким передбачено, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 354411/3705/1601-6 від 08 серпня 2006 року, звернути стягнення на житловий будинок з прибудовами № 7 (літ. А-І), вбиральня (літ. Б), лінія кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ. Г), гараж (літі Д), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), огорожа (№1-3), водоколонка (№ 5), замощення (І), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві часткової приватної власності, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, задовольнити вимоги «Райффайзен Банк Аваль» станом на 19.02.2019 року за період з 08.08.2006 по 19.02.2019 у розмірі: 3034,42 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 82493,48 грн.) - сума за кредитом, 1718,70 дол. США, (що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46724,43 грн.) відсотки, 188649,31 грн. пеня, а всього на загальну суму 4753,12 дол. США та 188649,31 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем, були відкриті наступні виконавчі провадження: за № 59600295 від 22.07.2019 року па підставі виконавчого напису № 450 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] ; за № 59599696 від 19.07.2019 року на підставі виконавчого напису № 451 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] ; за № 59600772 від 22.07.2019 року на підставі виконавчого напису № 452 від 20.04.2019 року щодо [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Пат «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року у незмінній частині, та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 27 вересня 2017 року залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. Вказаною постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року встановлено: «Змінюючи рішення суду першої інстанції в чати сні первісних позовних вимог та відмовляючи у задоволенні первісного позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у позивача за первісним позовом права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором не виникло. Дійшовши такого висновку, апеляційний суд, серед іншого,

Outcome: approved