Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа [PERSON], посилаючись на наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 1/105, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 889, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому від 13.12.1999 року на підставі розпорядження (наказу) № 878 від 09.12.1999 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] за № 2-191 від 01.12.2015 року. В спірній квартирі зареєстрована відповідач, колишня невістка та дружина позивачів, [PERSON], яка з лютого 2012 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 105 будинку № 1 по вул. Курчатова в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. В судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 889, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому від 13.12.1999 року на підставі розпорядження (наказу) № 878 від 09.12.1999 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] за № 2-191 від 01.12.2015 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54559658 від 04.03.2016 року вбачається, що право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із копією довідки № 267, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 21.01.2016 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 1/105, зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO], позивач - [PERSON], [INFO], колишня невістка та дружина позивачів (відповідач по справі) [PERSON], [INFO], онука та дочка позивачів [PERSON], [INFO]. Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 21.01.2016 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з лютого 2012 року. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.01.2016 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище Лабзова) [PERSON], зареєстрований 20 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 712, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище «Соболь»; [PERSON] - «Соболь». Рішення набрало законної сили 22.01.2016 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з лютого 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, а також не заперечує проти задоволення позову, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 105 будинку № 1 по вул. Курчатова в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved