Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] 02.10.2013 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 02 вересня 1995 року, вказуючи на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними та різністю життєвих інтересів. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились з початку серпня 2013 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON] [INFO], який проживає з матір'ю. Він добровільно виділяє кошти на навчання сина та його утримання. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Пояснив, що з 01 серпня 2013 року фактичні шлюбні відносини припинились, він пішов з сім'ї, та проживає окремо за іншою адресою. Відповідачка не з'явилася, надала заяву, у якій просила знову надати строк на примирення ще на 6 місяців, надати час для врегулювання юридичних питань з чоловіком, оскільки вона не працює. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 02 вересня 1995 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1208. Відповідно до Свідоцтва про народження, подружжя має сина [PERSON] [INFO], який з [INFO] року є повнолітньою дитиною. 04.04.2014 року за клопотанням відповідачки судом було надано строк на примирення сторін до 14 липня 2014 року. При цьому позивач проти надання строку для примирення заперечував, зазначив, що 01 серпня 2013 року він не проживає з відповідачкою, примирення неможливе. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Сімейні відносини припинені з 01 серпня 2013 року, примирення неможливе, сумісного господарства подружжя не веде. Враховуючи те, що подружжя з 01 серпня 2013 року подружні відносини не підтримують, разом не проживають, спільно господарство не ведуть, спільна дитина набула повноліття, та з квітня 2014 року по липень 2014 року сторони не досягли примирення, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved