Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулася в суд з позовом до Вільхівської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б. Хмельницького, 35 в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 13.01.1990 року головою колгоспного двору по вул. Б.Хмельницького, 31 (теперішня вул. Б.Хмельницького, 35) в с. Вільхівці Городенківського району був батько позивачки - [PERSON], який помер 27 березня 2016 року. Після його смерті залишилось спадкове майно - вищезгаданий житловий будинок. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте, Постановою приватного нотаріуса від 27.06.2017 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Відповідно до Звіту про оцінку житлового будинку по вул. Б.Хмельницького,35 в с. Вільхівці Городенківського району, ринкова вартість будинку становить 123740,95 грн. Згідно довідки Вільхівської сільської ради №170/02-05 від 02.05.2017 року за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,10 га. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13.01.1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів від 10 січня 1990 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Вільхівці по вул. Хмельницького,31 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 169/02-25, виданою виконкомом Вільхівської сільської ради 22.05.2017 року доводиться, що станом на 15.04.1991 року в господарстві по вул. Б.Хмельницького,35 (давня назва [PERSON], 31) в с. Вільхівці були зареєстровані і проживали: голова колгоспного двору [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 27 березня 2016 р. у віці 79 років, актовий запис № 5 від 28.03.2016 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 226394, виданого 28 березня 2016 року Вільхівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На день смерті (27.03.2016р.) [PERSON] проживав в [INFO], разом із ним проживали: дружина [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO] та правнучка [PERSON], [INFO], що стверджено довідкою № 270/02-25, виданою виконкомом Вільхівської сільської ради 08.07.2016 року. Відмітка в паспорті відповідачки [PERSON] серії СС 468712, виданого 14.01.1998р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджує, що вона є дружиною [PERSON]. Копією свідоцтва про народження серії І-ЯК № 1143335, виданого 28 березня 1966 року Корнівською сільською радою с/ЗАГС Городенківського району, батьками позивачки [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. При реєстрації шлюбу 26.12.1987 р. з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище Михайлюк на [PERSON], актовий запис № 686, про що свідчить копія [PERSON] № 00017609520 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 01.02.2017 року Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Отже, спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. [PERSON], [INFO], як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Відповідачка [PERSON], яка згідно довідки № 314/02-25 від 14.07.2017р. виданої виконкомом Вільхівської сільської ради зареєстрована і проживає [INFO] з внуком [PERSON] та його сімєю, в поданій до суду заяві зазначила, що визнає позов дочки [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Б.Хмельницького, 35 в с. Вільхівці. На час смерті батька позивачка проживала та була зареєстрованою в [INFO], про що свідчить відмітка в її паспорті серії СС № 143927, виданому 02.08.1996 року Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Вільхівці по вул. Б.Хмельницького,35. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1980 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960, 1980, 1990, 1991 роках. Як вбачається з Звіту про оцінку майна № SY170531-002 від 31.05.2017р., складеного ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна», вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою с. Вільхівці по вул. Б.Хмельницького, 35 Городенківського району - становить 123740,95 грн. За даним господарством числяться земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства 0,41 га, що стверджується довідкою № 170/02-25, виданою 22.05.2017р. виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталась до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 27.06.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Б.Хмельницького, 35 в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області після смерті [PERSON] у звязку з тим, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по вул. Б.Хмельницького,35 в с. Вільхівці видані на імя спадкодавця [PERSON], як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та, відповідно, - видати свідоцтво про право на спадщину на даний житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261,1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved