Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] 23 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок № 28 по вулиці Кропивницького в с. Щербаки Кременчуцького району Полтавської області, в якому зареєстровані її сини відповідачі [PERSON] та [PERSON], з 1999 року вони в будинку не проживають, речей своїх не там утримують, добровільно знятись з реєстрації не бажають, чим перешкоджають їй повноцінно користуватись своєю власністю. Просила визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 28 по вулиці Кропивницького в с. Щербаки Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розміщеним в газеті «Зоря Полтавщини» від 28 жовтня 2016 року № 163-164 (22894-22895) оголошенням про їх виклик до суду. Третя особа Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок в с. Щербаки вул. Кропивницького, 28 Кременчуцького району Полтавської області, де зареєстровані її діти [PERSON] та [PERSON]. З 1999 року і по даний час, відповідачі не користуються житловим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких вони не користуються спірним житлом, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають. Вищенаведене є підставою для визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, оскільки були відсутніми в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідачів понад строки встановлені законом підтверджується актом від 06 вересня 2016 року складеним комісією в складі спеціаліста відділу праці та соціального захисту населення [PERSON] фахівця із соціальної роботи [PERSON], депутата виборчого округу № 15 [PERSON] та затвердженим в.о. Омельницького сільського голови [PERSON] Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом немає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved