Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 28.09.2015 року звернувся до Миронівського районного суду із вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07.10.2014 помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадкове майно у тому числі земельна ділянка площею 3,5367 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, вона спадщину прийняла. Державний акт на право власності на земельну ділянку, який був виготовлений та виданий померлому, містить помилки у написанні його прізвища та виправлення. Дані обставини перешкоджають оформити спадщину у встановленому порядку. Просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на належну померлому [PERSON] земельну ділянку. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, просила визнати за нею право на одержання у власність земельної ділянки в порядку спадкування. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Київської області, Полівської сільської ради Миронівського району Київської області, Держземагентства у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 07.10.2014 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 309428, виданим 08.10.2014 виконавчим комітетом Полівської сільської ради Миронівського району Київській області. Позивач є спадкоємицею померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 30.04.2009 секретарем Полівської сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під №4. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39537801 від 04.02.2015, даний заповіт є чинним. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач прийняла спадщину, звернувшись 04.02.2015 до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що померлому на підставі розпорядження [PERSON] РДА № 371 від 23.10.2004 надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку площею 3,5367 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 26.11.2004 №413 померлому передано у власність земельну ділянку площею 3,5367 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 141447, копія якого додана до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 12.01.2005 за № 010504100179. Державний акт був виготовлений та виданий на імя «Мяшин» [PERSON]. Виготовлений та виданий померлому [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку містить помилки у написанні його прізвища та виправлення. Встановлено, що у державному акті на право власності на земельну ділянку його прізвище вказано «Мяшин». Державний акт містить виправлення прізвища власника, посвідчене Головою райдержадміністрації [PERSON]. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що у особистих документах померлого [PERSON] прізвище значиться як «Мяшін». Із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держземагенства у [PERSON] районі Київської області, власником земельної ділянки за держаним актом серії ЯБ № 141447 є [PERSON]. Згідно із пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса [PERSON] № 464/02.14/02-14 від 26.05.2015 та матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] № 40/2015. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування можливо лише у разі, якщо є документ, який підтверджує зазначене право власності. Згідно зі 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємиця померлого [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із недоліками належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. Виходячи із викладеного за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на одержання у власність земельної ділянки, право на яку мав померлий [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 158 ЗК України,

Outcome: approved