Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( надалі Позивачі) 01 грудня 2014 року звернулися до суду із позовом до Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (надалі Відповідач) про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті спадкодавця - їх чоловіка та батька - [PERSON], який помер [INFO] залишилася спадщина на належне йому майно та майнові права, а саме: житловий будинок разом з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. За життя спадкодавець не розпорядився спадковим майном. Після смерті чоловіка позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що свідчить постанова від 25 лютого 2014 року державного нотаріуса. Відповідно даних Олександрійського МБТІ за довідкою № 44 від 11 лютого 2014 року вказаний житловий будинок не був зареєстрованим за [PERSON] станом на 01 січня 2013 року і відповідно - відсутній правовстановлюючий документ. Зважаючи на викладене вони змушені звертатися до суду із позовом про визнання за ними прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування спадкового майна. В судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, наполягає на позовних вимогах, посилаючись на викладені обставини. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - діти спадкодавця, не з'явилися, представник позивачів наполягає на позовних вимогах, посилаючись на викладені обставини. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв [PERSON] Представник Косівської сільської ради в судове засідання не з'явився, в листі до суду не заперечує проти позовних вимог, просить суд прийняти рішення по закону. Заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які позивач та представник позивачів посилаються як на підставу вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 182, 328, 392, 657, 1220-1223, 1261, 1268, 1270-1275 ЦК України та ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року. За змістом ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у випадку, коли він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, або коли він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. Відповідно до вимог прикінцевих та перехідних положень до ЦК України Цивільний кодекс України в редакції 2004 року застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 51 року помер [PERSON] - чоловік та батько позивачів, що підтверджуються копіями свідоцтв про народження та одруження позивачів та про смерть спадкодавця. Після його смерті залишилося спадкове майно та майнові права, а саме: житловий будинок разом з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS], який до цього часу не успадкований. Суд приймає до уваги, що за життя спадкодавець не складав та не посвідчував у нотаріуса заповіту щодо свого майна, яке буде належати йому на день смерті. Суд приймає до уваги, що позивач [PERSON] - дружина спадкодавця, березні 2004 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що свідчать постанови державного нотаріуса від 25 лютого 2014 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Суд також приймає до уваги, що відповідно даних Олександрійського МБТІ вказаний житловий будинок не значиться як реєстрований і відповідно відсутній правовстановлюючий документ. Судом враховано, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька та чоловіка і згідно ст. 1268 ЦК України вони є такими, що прийняли спадщину, оскільки після відкриття спадщини вони звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Звернення до суду свідчить про те, що Позивачі від спадщини не відмовляються, що дає суду підстави для того, щоб визнати їх спадкоємцями за законом на спадкове майно та майнові права, що раніше належали спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO]. Суд дійшов висновку, що факт не оформлення спадкодавцем у встановленому порядку права власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] не є перешкодою для визнання прав забудовника на вказане нерухоме майно за позивачем [PERSON], оскільки спадкодавцем до його смерті не була проведена державна реєстрація нерухомого майна і відповідно був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Про те, що померлий за життя користувався будинком по [ADDRESS] разом із господарськими будівлями, що знаходяться на присадибній земельній ділянці, свідчить договір купівлі - продажу домоволодіння з по господарськими спорудами від 14 жовтня 1994 року, згідно якого [PERSON] придбав домоволодіння по [ADDRESS], однак в договорі не було вказано ні загальна та житлова площа будинку, ні розмір земельної ділянки, на якій споруджений будинок, ні відсоток готовності домоволодіння. Зазначені обставини вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 181, 392 ЦК України та відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача [PERSON] про визнання за нею прав та обов'язків забудовника житлового будинку в порядку спадкування на будинок та прилеглі прибудинкові споруди, на які не видавалось свідоцтво про право власності та не було зареєстрованим в Олександрійському МБТІ як нерухоме майно, тобто не видавалося раніше будь-кому свідоцтво про право власності та відсутня правова реєстрація цієї садиби в БТІ. Суд дійшов висновку, що вказане будівництво відбулось на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва будинок не було здано в експлуатацію, тому до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Викладене є підставою для суду встановити права та обов'язки забудовника саме за позивачем [PERSON] - дружиною спадкодавця, оскільки саме вона в нотаріальній конторі спадкувала інші об'єкти спадкового майна, крім житлового будинку по [ADDRESS], що залишився у спадок після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Суд дійшов висновку, що факт не оформлення спадкодавцем у встановленому порядку права власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] не є перешкодою для визнання прав забудовника на вказане нерухоме майно за позивачем, оскільки спадкодавцем до його смерті не була проведена державна реєстрація нерухомого майна і відповідно був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - дітей спадкодавця про визнання за ними прав та обов'язків забудовника житлового будинку в порядку спадкування задоволенню не підлягають, оскільки вони до нотаріальної контори не звертались із заявами про прийняття спадщини та про видачу їм свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: partial