Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] 15.06.2017 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка», який в подальшому уточнив та просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 131445,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на посаді начальника групи ОКБ, 29.04.2010 звільнився за власним бажанням. На час звільнення існувала заборгованість по виплаті заробітної плати за квітень 2010 року. Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2012 стягнуто з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь [PERSON] 5698,82 грн заборгованості за нараховану але не виплачену заробітну плату. Однак, дане рішення суду було виконано лише 16.03.2017. У судовому засіданні позивач підтримав позов з уточненими вимогами, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка» - Приходько З.Г., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали позову, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» та звільнений 30.04.2010. В день звільнення позивачеві не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 5698 грн. 82 коп. Крім того, 29.11.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 5698,82 грн на користь [PERSON] (а.с. 7). У судовому засіданні представником відповідача визнано, що вказане судове рішення було виконано лише 16.03.2017. Зазначені обставини підтверджуються випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 5) та постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2017 № 34424636 (а.с. 6). Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 29.01.2014 у справі № 6-144цс13, від 18.07.2012 у справі № 6-14417св12, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог, передбачених ст. 360-6 ЦПК України. При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені позивачеві на підставі ст. 117 КЗпП України при триденному робочому тижні, суд враховує число робочих днів з 29.04.2010 по 16.03.2017 року, що складає 1035 днів. Таким чином, з 29.04.2010 по день фактичного розрахунку з позивачем, а саме -16.03.2017 сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні складає (1035 днів. х 127 грн = 131445 грн) 131445 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд судовий збір в сумі 1314 грн 45 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved