Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника пред'явила до суду позов, в якому просила визнати ді- йсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2770 від 22.01.1998 р., посилаючись на те, що на підставі вказаного договору вона стала власником житлового будинку з будівлями та споруда- ми по [ADDRESS]. Договір ку- півлі-продажу вказаного будинку був укладений між нею та [PERSON] на Одеській товарній біржі, представництво міста Ізмаїл та 17.02.1998 р. зареєстрований в реєстрі прав власності на не- рухомість Татарбунарським БТІ. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме май- но Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області з приводу реєстрації права власності на будинок, їй було відмовлено у зв'язку з недодержанням обов'язкового нотаріального посвідчення правочину. Вказувала, що, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну бір- жу» № 1957 ХІІ від 10.12.1991 р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному пос- відченню. Оскільки Одеська товарна біржа припинила свою діяльність, захистити своє право влас- ності вона може лише в судовому порядку, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, відзив на позовну заяву не подав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з оглядом на наступне. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При розгляді даної справи стосовно позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі продажу від 22.01.1998 р., суд вважає за необхідне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу і на час реєстрації права власнос- ті позивачем. Судом встановлено, що 22.01.1998 р. між покупцем [PERSON] та [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, від 12.01.1996 р., як продавцем, був укладений дого- вір купівлі-продажу нерухомого майна № 2770, відповідно до умов якого, [PERSON] придбала, а [PERSON] продав житловий будинок по [ADDRESS]. Договір зареєстрований товарною біржею «Одеська товарна біржа» представництво у м.Ізмаїл та зареєстрований в Татарбунарському БТІ № 2-330 від 17.02.1998 р. Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет дого- вору і ціну, та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняли оплату та передав у володіння і користування вказаний будинок, тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу. 25 жовтня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Татарбунарської район- ної державної адміністрації Крутовою О.А. прийнято рішення № 43673758 про відмову у держав- ній реєстрації права приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що ро- зташований по [ADDRESS] за суб'єктом: [PERSON], у зв'язку з порушенням обов'язкового дотримання нотаріального посвідчення правочину. Відповід- но до ст.227 ЦК Української РСР, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу нерухо- мого майна, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, як- що хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Копією технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським БТІ за станом на 20.02.2017 р. (а.с.9-13), підтверджується, що позивачем замовлено технічну документацію на житловий будинок по [ADDRESS] Довідкою виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області № 03-20/895 від 08.10.2018 р. (а.с.14) підтверджується, що вулиця Калініна перейменована на вулицю Слов'янську на підставі рішення Татарбунарської міської ради № 89 від 30.03.2016 р. Відповідно до ст.227 ЦК України (в ред.1963 року), який діяв на час виникнення спірних право- відносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, як- що хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст.47 ЦК України (в ред.1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у ви- падках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою не- дійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо од- на з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка ви- конала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не ви- магається. За змістом ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається уго- да, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєст- рована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. На підставі ч.ч.2, 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, беручи до уваги те, що договір не містить умов, які б суперечили закону, зареєст- рований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», то порушене право підлягає захисту, суд вва- жає необхідним визнати його дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved