Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 03 серпня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони із Відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі із 05 липня 2003 року. Вказує, що вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зауважує, що фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з грудня 2011 року і, що сімейне життя із Відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Зауважує, що Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що негативно впливає на її психоемоційний стан та спричиняє їй та дитині душевні страждання. Крім того також вказує, що спір щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відсутній і, та щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Оскільки примирення між нею та Відповідачем, на її думку, неможливе, просить суд ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач у судовому засіданні факти і обставини, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити. Також Позивач висловила бажання у разі розірвання шлюбу іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання Відповідач не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги, що Позивач не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність Відповідача, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність останнього, ухваливши у справі заочне рішення, на підставі зібраних у справі доказів, оскільки за змістом статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки Відповідач не повідомив суд про причину неявки, вказану процесуальну поведінку Відповідача суд розцінює, як недобросовісне здійснення ним своїх процесуальних прав та небажання останнім вживати заходів щодо збереження сім'ї. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до твердого переконання про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. З урахуванням викладеного, на підставі статей 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed