Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] В»ячеславівна звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, про що 04.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Березнівського районного управління юстиції Рівненської області в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 21. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після досягнення донькою повноліття відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу донці нічим не мотивуючи та ігноруючи той факт, що донька мала наміри вступати до коледжу. На даний час [PERSON] є студенткою І курсу Рівненського кооперативного економіко-правового коледжу, навчається на денній формі навчання з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2018 року. Стипендії не отримує. Вона не в змозі самостійно утримувати спільну дочку, у зв»язку з тим, що має незначний дохід, а дитині необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування тощо. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Уточнені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. 12.03.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та вказав, що на даний час він є приватним підприємцем, займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування та має незначний дохід від даної діяльності в розмірі 2\~043,16 грн. Крім того, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною 23 років за умови її навчання. Крім того, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Заслухавши думку позивачки, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що уточнену позовну заяву слід задоволити частково з таких підстав. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З пояснень позивачки у судовому засіданні, а також з поданих позивачкою та досліджених письмових доказів (копій документів) судом безспірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них 06 грудня 1999 року народилася донька [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано у 2004 році. На сьогоднішній день донька сторін по справі [PERSON] досягла повноліття і є студенткою І курсу Рівненського кооперативного економіко-правового коледжу, навчається на денній формі навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2018 року. Стипендії не отримує. Згідно ст. 6 СК України, Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в запропонованому позивачем розмірі, оскільки у відповідача змінилось сімейне становище, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а тому, суд рахує, що він реально не має змоги в зв»язку зі зміною сімейного становища сплачувати щомісячно аліменти позивачу в запропонованому розмірі, а саме по ? частини всіх видів його заробітку. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, його дружини та двох його малолітніх дітей, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем без погіршення матеріального становища його сім»ї. При цьому суд враховує, що позивач вдруге одружилась, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Доказів того, що її чоловік не працює і не отримує дохід, позивачем не надано. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.10.2005 року № 2\~589\~000 0000 000879 вбачається, що відповідач є приватним підприємцем, основним видом економічної діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. З розрахунку податкових зобов»язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою вбачається, що сума чистого оподаткованого доходу відповідача в місяць становить 2\~043 грн. 16 коп., із цієї суми 1/6 частина щомісячно, на думку суду буде відповідати інтересам сім»ї відповідача, без погіршення матеріального становища її членів, а також для забезпечення потреб дитини позивача від першого шлюбу, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 185, 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 82, 141, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved