Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2019 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2016 року. Від спільного подружнього життя вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю і перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини припинено з 30 квітня 2019 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та не в достатньому розмірі. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 2 000 гривень щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 09 грудня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 17 грудня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів у розмірі 2 000 грн. на утримання дітей та 1 000 грн. на утримання дружини. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2016 року (а.с. 11). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивач не працює знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Батько матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та не в достатньому розмірі. [PERSON] офіційно не працевлаштований (а.с. 60), соціальну допомогу станом на 02 грудня 2019 року не отримує (а.с. 61). Сторони припинили шлюбні відносини з 30 квітня 2019 року. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний і спроможний надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням інтересів дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2019 року і до повноліття дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищевказаного, потреб дружини, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення [PERSON] трирічного віку, починаючи з 25.10.2019 року і до [INFO] у розмірі 1 500 грн. щомісяця. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що відповідач [PERSON] від сплати судових витрат звільнений, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 160420 від 21 грудня 2015 року (а.с. 62), у зв`язку з чим вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial