overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] 17 вересня 2021р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.06.2016р. вони уклали шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №81. Від проживання у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вони припинили подружні відносини, сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, 17.06.2016р. сторони уклали шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №81. Від проживання у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя і примирення між сторонами та збереження сім`ї неможливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 17.06.2016р.; даними свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 22.11.2016р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2013 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 12.04.2008 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з літа 2013 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 12.04.2008 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом № 74 (а.с.3). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 вересня 2013 року він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого бу пошкоджений автомобіль ВАЗ 21150, за кермом якого був він. Винним у ДТП був визнаний [PERSON]. Після усної домовленості з відповідачем про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] залишив автомобіль собі, а в розрахунок власноруч написав розписку про суму заборгованості у розмірі 40000 гривень, яку він зобов'язався сплатити йому до 17 жовтня 2013 року. До теперішнього часу відповідач йому борг не повернув, на його прохання добровільно повернути борг не реагує, гроші повернути відмовляється. Позивач прохає суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 40000 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 400 гривень. У судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 13 січня 2014 року та 04 лютого 2014 року не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 17 вересня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] зобов'язався до 17 жовтня 2013 року повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 гривень. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи справу в рамках заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] суму позики в розмірі 40000 гривень. У відповідність до ст.88 ЦПК України на користь [PERSON] з [PERSON] необхідно стягнути понесені позивачем витрати по справі (сплачений судовий збір) в сумі 400 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2013 року звернулась до суду з позовною заявою, якою просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 15 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис - № 303, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторонам важко знайти порозуміння з різних питань, оскільки цьому заважають різні погляди на життя та несумісність характерів. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Крім того, вказала, що наміру на примирення не має, шлюбні відносини остаточно припинені, спору щодо утримання дитини та майнового спору не має. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, з обставинами викладеними позивачем погоджувався. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 15 березня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 3), від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 4), спору щодо визначення місця проживання дитини не має, оскільки сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом з матір'ю. Враховуючи викладене, зважаючи, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, з огляду на те, що шлюб фактично розпався та з листопада 2013 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і не ведуть спільного господарства, не мають наміру на примирення, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2014 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 18.11.2006 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу спільних дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 18.11.2006 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом № 418 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2015 року звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за її позовом до Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись, що 20 листопада 2015 року рішенням Кременчуцького районного суду задоволено її позов та визнано за нею право власності на земельну ділянку площею 4,00 га, розташовану на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322485100:08:000:0097. Однак при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати. Просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на її користь понесені нею документально підтверджені судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що в відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, по справі необхідно ухвалити додаткове рішення і до такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. В відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом до Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування був сплачений судовий збір в сумі 1141 грн. 75 коп. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області судовий збір в сумі 1141 грн. 75 коп., про що постановити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2016 року звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має постійне місце роботи. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2018 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 28 квітня 2012 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з червня 2018 року. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Спору про поділ майна не має. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна, просить залишити прізвище чоловіка. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 28 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Подружні стосунки між сторонами припинені з червня 2018 року, вони проживають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Спору про поділ майна не заявлено. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнала, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши відповідачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2005 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, на розірванні шлюбу наполягав, позицію позивачки про неможливість примирення сторін підтримав. Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Допитавши сторони, прийнявши до уваги позицію відповідача та визнання ним позову, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 12 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції актовим записом № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи. Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, що підтверджується доводами, викладеними позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Шлюб сторін фактично розпався, сім`я існує формально, збереження її неможливе, за строк, наданай судом для примирення подружжя, сторони не помирились, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що підтверджується поясненнями позивачки, що повністю визнає відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] 17 квітня 2018 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 09.01.2009 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач в позовній заяві просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , позов визнав повністю. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 09.01.2009 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 03 (а.с.5). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved