Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якому вказує, що [INFO] померла, [PERSON] , останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . За життя померлою був складений заповіт, посвідчений 25 квітня 1994 року [PERSON] , секретарем Миролюбівської сільської ради, за реєстром № 4, за умовами якого, все належне померлій за заповітом майно, вона заповіла позивачу. Позивач, є спадкоємцем померлої за заповітом та спадщину після її смерті прийняла. Крім позивача, інші спадкоємці відсутні. До складу спадкового майна, яке залишилася після смерті [PERSON] , ввійшло право на земельну частку (пай), реформованого КСП «Зоря», на території колишньої Миролюбівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З метою оформлення спадщини на земельну частку (пай), позивач звернулася до приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу, проте, отримала відмову, так як сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий після її смерті. Отже, в зв`язку з тим, що [PERSON] , за життя набула права на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Зоря», проте правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), а саме: сертифікат серія РН № 150258, було видано після її смерті, тобто 05 лютого 2020 року, а тому вирішення спадкових прав на вказане спадкове майно можливе лише в судовому порядку. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) вартість земельної частки (паю) становить 19730 гривень. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай), реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», колишньої Миролюбівської сільської ради Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення згідно яких просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 січня 2020 року виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16 березня 2020 року. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 січня 2020 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] зареєструвала свій шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] » та 26 грудня 2002 року розірвала шлюб. 27 січня 2004 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 26 липня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , уродженка села Миролюбівка, Попільнянського району Житомирської області, яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Проживала одиноко. Наведене підтверджується довідками Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 24 січня 2020 року № 26 та від 27 квітня 2020 року № 86. Відповідно до довідки Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 20 лютого 2020 року № 39, [PERSON] , 1979 року народження, яка проживала за адресою: с. Андрушки, Попільнянського району Житомирської області, спадщину після смерті [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] , так фактично вступила у володіння спадковим правом, відповідно до частини 1 статті 549 ЦК УРСР. Відповідно до Заповіту посвідченого 25 квітня 1994 року секретарем Миролюбівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповіла все своє майно, яке їй буде належати на день смерті, [PERSON] . Вищевказаний заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі та він чинний, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06 травня 2020 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданого 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, інформація щодо [PERSON] , яка померла [INFO] у Спадковому реєстрі відсутня. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавцем вказана [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі: 60114544. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 150258 виданого головою Попільнянської районної державної адміністрації 05 лютого 2020 року, члену колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», розташованого за адресою: с. Миролюбівка, Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , на підставі рішення Попільнянської районної державної адміністрації від 10 лютого 1997 року № 35, в тому що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 19730 гривень. Відповідно до повідомлення № 92/02-14 від 06 травня 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у оформлені спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Зоря», Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН [NUMBER] виданий 05 лютого 2020 року, тобто після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки № 129/02-14 від 25 червня 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла за заповітом [PERSON] , [INFO] . Заяви від будь -яких інших спадкоємців не надходили. Спадкова справа № 95/2020. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування. Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Як вбачається з статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved