Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. В обґрунтування позову зазначили, що позивачам належить 4/5 частин квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), б. 151 / [ADDRESS]. Площа квартири складає: загальна 81,7 кв.м, житлова 54,5 кв.м. Відповідачу [PERSON] належить 1/5 частина вказаної квартири, що відповідає 10,9 кв.м житлової площі та є меншим за встановлену законом норму житлової площі на 1 особу 13,65 кв.м. Посилаючись на те, що частка відповідача у спільній власності є незначною, виділ частки є неможливим, між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою, просили в порядку статті 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) припинити право власності відповідача на 1/5 частину вищевказаної квартири, визнати за кожним з позивачів право власності на 1/15 частину квартири, стягнути з позивачів на користь відповідача шляхом виплати з депозитного рахунку суду компенсацію вартості її частки у розмірі 149\~658,00 гривень відповідно до звіту про оцінку майна (арк. справи 25). У судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивачів [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову, з тих підстав, що вартість квартири, визначена у наданому позивачами звіті про оцінку майна є заниженою. В цей же час, з висновком експерта, яким було встановлено вартість 1/5 частини квартири, що належить відповідачу, вони погодилися, але оскільки за цю суму неможливо придбати інше житло (кімнату чи квартиру гостинного типу), відповідач не надає згоди на виплату їй компенсації цієї частки. Іншого житла, крім належної їй 1/5 частки квартири, відповідач не має. Просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.04.2006, виданих Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, № в реєстрі 2-1969, 2-1965, 2-1973, та свідоцтва про право власності на квартиру від 21.01.2003 № 139р, виданого Орджонікідзевською районною державною адміністрацією, належить сукупно 4/5 частини квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), б. 151 / [ADDRESS], підтвердженням чого є Інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54896074 від 11.03.2016 (арк. справи 2829), витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1989678 від 13.11.2003, № 10794761 від 30.05.2006, № 10794827 від 30.05.2006, №10794687 від 30.05.2006 (арк. справи 30, 32, 34, 36), копії вищезазначених свідоцтв про право на спадщину за законом (арк. справи 31, 33, 35). Відповідачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 21.01.2003 № 139р, виданого Орджонікідзевською районною державною адміністрацією, належить на праві власності 1/5 частина вищезазначеної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54896074 від 11.03.2016 (арк. справи 2829), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1989678 від 13.11.2003 (арк. справи 30). Відповідно до технічного паспорта на квартиру (арк. справи 1920), площа квартири складає: загальна 81,7 кв.м, житлова 54,5 кв.м. Квартира складається з 3-х жилих кімнат площами 20,0 кв.м, 20,8 кв.м, 13,7 кв.м. Таким чином, частці відповідача у спільній частковій власності (1/5) відповідає житлова площа 10,9 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку № 40/6 від 03.06.2016, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], ринкова вартість квартири станом 3 червня 2016 р. складає 748\~290,00 гривень (арк. справи 8). Відтак, вартість 1/5 частини квартири становить 149\~658 гривень. У звязку із тим, що відповідач під час розгляду справи не погодилася із визначеною у даному звіті вартістю квартири та, відповідно, її 1/5 частини, ухвалою суду від 25.01.2017 призначено судову оціночно-будівельну експертизу (арк. справи 140141). Згідно з висновком експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 58-17, ринкова вартість квартири [ADDRESS] / вул. Сталеварів, 11 в м. Запоріжжі, визначена порівняльним підходом (з округленням) складає 797\~346,00 гривень. Ринкова вартість 1/5 частини квартири, що належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності складає (з округленням) 159\~469,00 грн. (арк. справи 157177). Вказану суму позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду, підтвердженням чого є квитанції № 0.0.623142902.1 від 23.09.2016 на суму 149\~658,00 гривень та № 0.0.785403594.1 від 15.06.2017 на суму 9\~811,00 гривень. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 365 Цивільного кодексу України, право власності на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною та не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння та користування майном є неможливим; 4) таке припинення не нанесе істотної шкоди інтересам співвласника та членам його родини. За змістом розяснень, наданих у п.п. 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 7 від 04.10.1991 р. та\~п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири чи їх можливо переобладнати в такі квартири. При неможливості ж виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування, суд може й без згоди співвласника зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну йому частку. Зокрема, це може мати місце коли частка у спільній власності є незначною та не може бути виділена в натурі чи за особливими властивостями сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений житлом. Як встановлено у судовому засіданні частка відповідача [PERSON] у праві спільної часткової власності є незначною. Спірна квартира складається з трьох кімнат загальною житловою площею 54,5 кв.м., площі кімнат складають 20,0 кв.м., 20,8 кв.м., 13,7 кв.м. Відповідачу [PERSON] належить 1/5 частина вказаної квартири, що відповідає 10,9 кв.м. житлової площі. Зазначена площа є меншою за встановлену статтею 47 Житлового кодексу України норму житлової площі на 1 особу 13,65 кв.м. З огляду на зазначене, відповідачеві неможливо виділити у натурі 1/5 частину квартири. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 р. у цивільній справі № 335/6029/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 р., задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, внаслідок чого встановлено порядок користування вищезазначеною квартирою шляхом виділу у користування [PERSON] житлової кімнати площею 20,0 кв.м, виділу у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] інших двох кімнат, та залишення у спільному користуванні підсобних приміщень. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки та існує спір з приводу користування даною квартирою, а виділ частки відповідача із спільної часткової власності є неможливим. Зі змісту ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 р. випливає, що [PERSON] зверталась до суду з позовними вимогами, у тому числі, про стягнення грошової компенсації вартості належної їй 1/5 частини квартири, які в процесі розгляду справи були залишені судом без розгляду. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2015 р. у цивільній справі № 335/2387/15-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, внаслідок чого відповідачів зобовязано надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 р. у цій справі рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у позові про вселення, внаслідок чого [PERSON] вселено у вищезазначену квартиру. Зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції від 1 жовтня 2015 р. встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, у звязку з чим [PERSON] тимчасово проживає у своєї сестри та мала намір відчужити належну їй частину квартири. Проте, судом у задоволенні вимог [PERSON] щодо заборони відповідачам чинити перешкоди у продажу окремої кімнати без їх згоди відмовлено. Також, зі змісту рішення випливає, що [PERSON] користується кімнатою площею 20,0 кв.м, що є більшим за її ідеальну частку, та не припиняє право власності відповідачів на 8,5 кв.м житлової площі у цій кімнаті. Також вищезазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено неможливість поділу у натурі спірної квартири. Відтак, ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Наявність конфлікту між сторонами з приводу користування квартирою також підтверджено висновком інспектора поліції Орджонікідзевського ВП Ленінського відділу ГУНП від 25 березня 2016 р. (арк. справи 4344). В цей же час, наявність лише трьох із визначених ч. 1 ст. 365 ЦК України чотирьох підстав припинення права на частку у спільному майні унеможливлює задоволення вимог позивачів. Так, у судовому засіданні встановлено, що таке припинення права на частку відповідача у спільному майні нанесе істотну шкоду інтересам [PERSON], оскільки в неї немає іншого житла. Як зазначали відповідач та її представник у судовому засіданні, відповідач у разі припинення права на належну їй частину квартири залишиться без житла, а суми у розмірі 159\~469,00 грн., яка відповідає вартості 1/5 частини квартири, буде недостатньо для придбання іншого житла. Та обставина, що [PERSON] певний час проживала у своєї сестри, не посвідчує наявність права власності або користування у [PERSON] у житлі її сестри. За матеріалами даної цивільної справи, [PERSON] зареєстрована та проживає саме у спірній квартирі. Як пояснила представник відповідача у судовому засіданні, [PERSON] була змушена певний час мешкати у своєї сестри через погіршення стосунків із родиною [PERSON]. Крім того, [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером, не має сімї, проживає одна, що доводить неможливість придбання нею іншого житла з урахуванням навіть отримання компенсації у розмірі 159\~469,00 гривень та з урахуванням вартості житла у місті Запоріжжі. Крім того, суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пунктах 3637 рішення Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України» від 21 грудня 2010 р. наголошується, що присудження компенсації за втрату частки у квартирі, не має значення для питання щодо наявності певного виду втручання. Однак умови щодо компенсації є суттєвими для оцінки того, чи отримав оскаржуваний захід справедливий баланс відповідно до ст. 1 Першого протоколу (див., наприклад, рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України», № 22603/02, п. 57 від 22 листопада 2007 року). Отже, Суд визнав, що втручання у справі заявника становило «позбавлення» майна у значенні другого речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу. У рішенні в справі «Україна-Тюмень» проти України», № 22603/02, п. 57 від 22 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини здійснив тлумачення «пропорційності втручання». Зокрема, у п. 55 цього рішення Суд зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. У пункті 57 цього рішення, Суд констатував, що умови надання компенсації згідно з положеннями відповідного законодавства є значущими для оцінки того, чи оскаржуваний захід зберігає необхідний справедливий баланс, та особливо для визначення того, чи покладає такий захід непропорційний тягар на заявників Тому, суд вважає, що припинення права власності [PERSON] на належну їй 1/5 частину квартири не буде становити справедливого балансу між позбавленням її власності та метою, на досягнення якої спрямовані позовні вимоги. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову. Тому, суд доходить висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, а позивачу [PERSON] необхідно повернути сплачену ним суму компенсації вартості 1/5 частини квартири, яка була ними внесена на депозитний рахунок суду. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, тому судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed