Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про зміну способу стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2013, за час якого у них [INFO] народився син [PERSON] , який перебуває на утриманні позивача. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.10.2016 ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. щомісячно. Згодом після примирення подружжя у них [INFO] народився ще один син [PERSON] . Відповідач від обов`язку утримувати дітей ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на те, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду може бути змінений за позовом одержувача аліментів, просить змінити спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку, а саме: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, Крім того, також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Жодних заперечень, клопотань, а також відзиву відповідачем до суду подано не було. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. Згідно із п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України справи про стягнення аліментів є малозначними справами. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.2014 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8-9). Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.10.2016 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 06.09.2016 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Виходячи з наведеного, відповідач як батько дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні та утриманні разом із позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх малолітніх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Частина 3 ст. 181 СК України визначає право одержувача аліментів ініціювати перед судом питання щодо зміни способу стягнення аліментів. При цьому, чинне сімейне законодавство не передбачає обов`язкових умов, за яких суд має право змінити спосіб стягнення аліментів. Таким чином, суд, не вбачаючи правових підстав для відмови в задоволенні заяви позивача про зміну способу стягнення аліментів, дійшов висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] щомісячно в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, матеріальне становище позивача, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років обґрунтованим. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1681,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved