Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON], за участю заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, у якій просили встановити факт народження [PERSON], 14 березня 2017 року в м. Сімферополь, АР\~Крим. Свої вимоги заявники мотивували тим, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], та від спільного проживання у них народився син - [PERSON], 14\~березня 2017 року. Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України, у м.\~Сімферополі, АР Крим, про що було видано медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження. Заявник [PERSON] звернувся до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з метою державної реєстрації народження її онуки, проте їй було відмовлено, оскільки заявником не предявлено документ, що підтверджує факт народження, що й стало підставою звернення до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні заявник\~ [PERSON] вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, просив розглядати справу у його відсутність, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове зсідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], про що Ленінським міським відділом запису актів цивільного стану Андіжанської області видано свідоцтво про народження серії V-АД № 407867 від 09 листопада 1990 року. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим видано свідоцтво про шлюб серії І-АП № 166532 від 04 квітня 2014\~року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Від спільного проживання у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], 14 березня 2017 року, у м. Сімферополі, АР Крим, про що Сімферопольським клінічним пологовим будинком № 1 видано медичне свідоцтво про народження серії 35 №\~005913 від 14 березня 2017 року та відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серії І-АЯ №\~715402 від 05\~квітня 2017 року. З метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження, заявник [PERSON] звернулась до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено у звязку з тим, що заявником не предявлено документу, що підтверджує факт народження. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014\~року\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво про народження, видане Сімферопольським клінічним пологовим будинком №\~1 від 14 березня 2017 року та свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 05 квітня 2017 року, є недійсними, у звязку з чим не створюють правових наслідків, що позбавляє заявника, яка є громадянкою України, можливості зареєструвати факт народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із цим. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989р, ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991р., дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено\~ підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження жінкою. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та її онук, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження її онука, виданого державним органом України.

Outcome: approved