Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2013 року звернулася до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, який з січня 2013 року перестав виплачувати заробітну плату. Наказом від 25 лютого 2013 року позивачку було звільнено по ст. 38 КЗпП України з ініціативи працівника. В день звільнення підприємство відповідача не провело остаточний розрахунок із позивачкою. З урахуванням порушень діючого законодавства України з боку ТОВ «Агрофірма Крим Вино», позивачка просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 3560 гривень 20 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16845 гривень 02 копійки. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача вдруге не з'явився у судове засідання, повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки та заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до запису в трудовій книжці № 27 від 01 липня 2011 року, наказом ТОВ «Агрофірма Крим Вино» від 01 липня 2011 року № 35 [PERSON] була прийнята на роботу на посаду начальника цеху розливу. Відповідно до запису № 28 від 25 лютого 2013 року в трудовій книжці, наказом ТОВ «Агрофірма Крим Вино» від 25 лютого 2013 року № 7 [PERSON] була звільнена з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України (а.с.6-8). На підтвердження факту нарахування заробітної плати відповідачем, позивачкою була надана виписка з пенсійного фонду, яка містить відомості про нараховану, але не сплачену [PERSON] заробітну плату для нарахування пенсії (а.с.9). Свої заперечення щодо позовних вимог або інших доказів у спростування позову відповідач не надав, тому суд розглядає позов на підставі наявних в матеріалах справи доказів, наданих лише позивачкою. На день звільнення позивачки, заборгованість ТОВ «Агрофірма Крим Вино» по заробітній платі складає: за січень 2013 року - 1148 гривень 00 копійок, за лютий 2013 року - 2412 гривень 20 копійок, а усього - 3560 гривень 20 копійок, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України (а.с.9). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Суд визнає бездіяльність відповідача, а саме не виплату заробітної плати, незаконною та такою, що порушує конституційне право [PERSON] на своєчасне отримання винагороди за працю. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що підлягають до сплати, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що на час звільнення позивачки відповідач не провів з нею розрахунок. Тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 3560грн. 20коп. підлягають задоволенню. Також, позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме з 01 березня 2013 року по 09 грудня 2013 року у розмірі 16845грн. 02коп. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року роз'яснив, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.9) заробітна плата позивачки складає: за січень 2013 року - 1148 гривень 00 копійок, за лютий 2013 року - 2412 гривень 20 копійок, а усього - 3560 гривень 20 копійок. У січні та лютому 2013 року - 41 робочий день, тому середньоденна заробітна плата позивачки складає 86 гривень 83 копійки (3560,20грн. : 41). Тому, суд погоджується з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача, у зв'язку із затримкою розрахунку, середнього заробітку позивачки за весь період затримки розрахунку, а саме з 01 березня 2013 року по 09 грудня 2013 року (194 робочих дня х 86,83 грн.), що становить 16845 гривень 02 копійки. Аналізуючи позовні вимоги із існуючими доказами у сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в часті стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку також підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони є законними та обґрунтованими. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved