Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] 03.04.2018р. звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], третя особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, та просив усунути перешкоди в здійсненні ним права власника квартири [ADDRESS] та зобов'язати відповідача зняти реєстрацію своєї господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом об'єктів регулювання. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Суворовського районного суду м.Одеси. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником вказаної квартири. Відповідач був колишнім її власником, та після відчуження ним квартири не зняв свою реєстрацію господарської діяльності, чим порушує його права власності. Сторони в судове засідання не з'явилася, повідомлені належним чином. Позивач надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, згоден на заочний розгляд справи у відсутності відповідача,позов підтримав. Від відповідача відзив на позов не надходив, про причини неявки не повідомив. Від третьої особи у справі є клопотання про розгляд справи в її відсутності. З письмової згоди представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], і в той же день позивач зареєстрував право власності на вказане майно. Однак, як судом встановлено, після продажу квартири відповідач не зняв реєстрацію ФОП [PERSON] з квартири. Як видно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєструвався як фізична особа підприємець (код ЄДРПОУ [NUMBER]) 01.03.1999 р. за адресою проживання: [ADDRESS], вид діяльності: Код КВЕД 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами (основний). Дата запису: 25.05.2007, номер запису: 2 556 017 0000 058582. Згідно з вказаним вище договором купівлі-продажу відповідач був власником квартири №44 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER] від 19.05.2000 р.. Отже, встановлене вказує на те, що відповідач зареєстрував зазначену адресу ФОП як місце проживання, на підставі права власності на квартиру, а продавши її він втратив будь-яке право на користування та володіння нею. Таким чином, вказана реєстрація місця проживання ФОП [PERSON] порушує права позивача як власника квартири. Згідно частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Законувизначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно до Закону України № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, при цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вимогами ч.3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено , що для державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу - підприємця, що містяться в Єдиному державному реєстрі, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про фізичну особу - підприємця, що містяться в Єдиному державному реєстрі ; 2) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених цим Законом. Отже, враховуючи процедуру внесення змін до державної реєстрації фізичних осіб - підприємців, суд вважає за необхідне з метою захисту прав позивача усунути перешкоди в здійснені права власника квартири [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] зняти реєстрацію своєї господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом об'єктів регулювання з адреси: [ADDRESS].

Outcome: approved