Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в м.Донецьку Донецької області. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав в м.Донецьку. Провести державну реєстрацію смерті батька заявник не має можливості, оскільки наявні в неї документи не є дійсними на території України, адже видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник в судове засідання не з`явилась, за змістом поданої заяви просить розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В силу приписів ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі фактичні обставини. Свідоцтвом про народження № [NUMBER] підтверджується, що заявник (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] , який, як вбачається з довідки про причину смерті, виданої 19.05.2020 закладом охорони здоров`я, помер [INFO] , причина смерті - набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця, про що 19.05.2020 Пролетарським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «ДНР» видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №478. За змістом вказаного свідоцтва [PERSON] - [INFO] . Заявник здійснила захоронення [PERSON] на кладовищі міста Макіївка, що підтверджується виданим Державним підприємством «Ритуал» так званої «ДНР» свідоцтвом про захоронення серії [NUMBER] від 20.05.2020. Наданими до заяви документами підтверджується, що заявник звернулась до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану задля державної реєстрації смерті [PERSON] , померлого [INFO] , надавши свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 19.05.2020, де листом від 17.08.2020 №1366/20.21-56 їй було відмовлено у зв`язку з пред`явленням для підтвердження факту смерті документу, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вирішуючи подан у заяву, суд враховує такі норми права. Положеннями Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерством юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, визначено, що у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та на території проведення АТО проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. За п.1 гл.5 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Лікарське свідоцтво про смерть видається лікарями, амбулаторно-поліклінічними закладам, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, поталого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Лікарське свідоцтво про смерть підписується лікарем, який особисто його заповнив, засвідчується круглою печаткою закладу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Суд зазначає, що для встановлення факту смерті особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті в інший спосіб. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема, у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. У заявника немає можливості надати лікарське свідоцтво з печатками відповідного зразка медичного закладу України, адже лікарських установ, які б діяли на території міста Донецька Донецької області та були б підконтрольні Україні, немає. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , померлого [INFO] в місті Донецьк Донецької області, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, відтак, оскільки встановлення відповідного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої законом України форми та реалізації наслідків, передбачених законодавством у зв`язку зі смертю батька, заява підлягає задоволенню. Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved