Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якого діє законний представник [PERSON], звернувся до суду з позовом до Ракошинської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року, [PERSON] був усиновлений [PERSON], про що в актовий запис про народження був внесений відповідний запис. До усиновлення батьками позивача були [PERSON]. та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Також [INFO] помер [PERSON]. Головою дворогосподарства в [ADDRESS] була [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], однак не оформила її. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на будинок. У зв'язку з цим просить визнати за ним право власності порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач та його законний представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник Ракошинської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не з'явився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року, [PERSON] був усиновлений [PERSON], про що в актовий запис про народження був внесений відповідний запис. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.2006 року, до усиновлення батьками позивача були [PERSON]. та [PERSON] Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2013 року, мати позивача [PERSON] померла [INFO]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.03.2015 року стверджується, що батько позивача [PERSON]. помер [INFO]. Відповідно до довідки Ракошинської сільської ради № 703/02-10 від 13.03.2017 року, згідно даних погосподарської книги головою дворогосподарства в [ADDRESS] була [PERSON], яка померла [INFO]. Довідкою № 02-10/179, виданою Ракошинською сільською радою від 25.04.2017 року, вбачається, що на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], у дворогосподарстві в [ADDRESS] була зареєстрована її донька [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно з довідкою № 702/02-10, виданою Ракошинською сільською радою 13.03.2017 року, на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], у дворогосподарстві в [ADDRESS] згідно з даними погосподарської книги ніхто не був зареєстрований. Після смерті матері [PERSON] законний представник позивача - [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Федоренко Е.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. 30.03.2017 приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Федоренко Е.Ю. розглянувши подані документи, листом відмовив у вдачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на будинок. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 15.03.2017 року, до складу останнього входить житловий будинок позначений під літ. «А» (рік побудови - 1949 р.) та господарські будівлі. Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Так, відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, відповідно до зазначених положень ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дитина спадкодавця. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. До того ж в ч. 4 ст. 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що мати позивача [PERSON] прийняла спадщину за померлою матір'ю [PERSON] за законом. В подальшому позивач також прийняв спадщину за померлою матір'ю [PERSON] за законом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як роз'яснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняла спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]..

Outcome: approved