Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач -2) про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , 1959 року народження, на день смерті постійно проживала за адресою: село Степаненки, Гадяцького району, Полтавської області. Після смерті матері позивач у встановлений законодавством термін звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 31 липня 2009 року, посвідченим секретарем виконавчого комітенту Біленченківської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій під № 56. Інших спадкоємців немає. На підставі заповіту приватним нотаріусом видано свідоцтво від 15 жовтня 2019 року про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,4125 га, кадастровий номер 1824755400:01:000:0410, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області. Цим же нотаріусом видано свідоцтво від 15 жовтня 2019 року реєстр № 720, про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,1939 га, кадастровий номер 1824755400:01:000:0412, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області. Також до складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3530 га, кадастровий номер 1824755400:02:001:0062, яка розташована в [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯЛ № 680531, виданого 20 травня 2010 року відділом Держкомзему у Попільнянському районі та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області за № 011021900181. Згідно додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 680531 співвласниками земельної ділянки на праві спільної сумісної власності є мати позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак при зверненні за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, позивачу було відмовлено, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 680531 від 20.05.2010 року, виданий на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не містить відомостей про визначення часток співвласників. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1824755400:02:001:0062 становить 4 950 гривень 04 копійки. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,3530 га, кадастровий номер 1824755400:02:001:0062, що розташована за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Королівка, яка належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 680531 від 20 травня 2010 року, виданого на підставі рішення Корнинської селищної ради від 21 серпня 2009 року 48 сесії 5 скликання, зареєстрованого за № 011021900181, становить 1/3 (одну третю). Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судові засідання 07 жовтня 2020 року та 22 жовтня 2020 року не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, відповідно до норм статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Судових викликів № 288/953/20/8287/20 та № 288/953/20/8288/20від 23 вересня 2020 року та № 288/953/2020/9134/20 та № 288/953/20/9135/20 від 08 жовтня 2020 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про судові засідання, які відбудуться 07 жовтня 2020 року та 22 жовтня 2020 року. Частиною 11 статті 128 ЦПК України, визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 липня 2018 року Виконавчим комітетом Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 11. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 липня 1991 року райвідділом ЗАГС міста Гадяч Полтавської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 10. Згідно Заповіту посвідченого 31 липня 2009 року секретарем виконавчого комітету Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] і все те, що належить їй за законом, [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 15 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1959 року народження, яка померла [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,4125 га, кадастровий номер 1824755400:01:000:0410, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області. Спадкова справа № 160/2018. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 15 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області, актуальна інформація про земельну ділянку площею 1,4125 га та актуальна інформація про право власності на дану нерухомість, власником вказана [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 15 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1959 року народження, яка померла [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,1939 га, кадастровий номер 1824755400:01:000:0412, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області. Спадкова справа № 160/2018. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 15 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області, актуальна інформація про земельну ділянку площею 1,1939 га та актуальна інформація про право власності на дану нерухомість, власником вказана [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,3530 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як в матеріалах спадкової справи № 160/2018 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , в правовстановлюючому документі, що підтверджує право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,3530 га, а саме: в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 680531, відсутні розміри часток земельної ділянки, які належать кожному із співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 680531, виданого 20 травня 2010 року, [PERSON] на підставі рішення від 21 серпня 2009 року, 48 сесії 5 скликання Корнинської селищної ради, належить земельна ділянка площею 0,3530 га, земельна ділянка розташована за адресою: село Королівка, вулиця Перемоги, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Списком співвласників земельної ділянки, який є додатком до Державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ № 680531,, передбачено осіб які є співвласниками вищевказаної земельної ділянки, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана інформація підтверджується також Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованих 14 травня 2019 року Відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та 26 червня 2020 року головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області. Як вбачається з Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 50 від 30 червня 2020 року виданого Відділом у Попільнянському районні Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,3530 га становить 4950,04 гривні. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частина 1 статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127. Пункт 3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 визначає, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до вищевказаного пункту Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Як вбачається з частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України). Згідно статті 89 Земельного Кодексу України визначено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Частина 1 статті 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 420 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved