Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), діючи через представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позовну заяву мотивує тим, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності відповідачу, матері позивача [PERSON] та її бабі [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Частку [PERSON] від її імені [PERSON] було подаровано [PERSON] 29 листопада 1998 року померла [PERSON], яка за заповітом від 03 вересня 1998 року все своє майно заповіла позивачу. Позивач вчасно прийняла спадщину та отримала частку спадщини, а саме земельну ділянку в с. Городище Рівненського району Рівненської області. Так як частка померлої [PERSON] на спірну квартиру не була виділена рішенням Рівненського міського суду від 24 грудня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку даної квартири. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частку спірної квартири позивач позбавлена можливості, так як відсутня реєстрація речових прав на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності на вказану квартиру. При спробі зареєструвати право власності померлої на частку спірної квартири на підставі судового рішення від 24 грудня 2009 року державний реєстратор відмовив в реєстрації, в зв'язку з неподанням документу, який підтверджує право власності, на підставі якого рішенням суду було визначено частку [PERSON] на квартиру. Таким чином, не можливість реалізації права позивача на спадщину після смерті матері [PERSON] зумовлена відмовою відповідача надати Свідоцтво про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Отримати дублікат даного свідоцтва в КП «РМБТІ» позивач не може без згоди співвласника квартири. Позивач не може захистити своє право на спадщину, належну за заповітом після смерті матері, окрім як звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити. Також пояснила, що приватним нотаріусом [PERSON] була вчинена нотаріальна дія, а саме передана вимога до [PERSON] про надання оригіналу свідоцтва про право власності на житло в державну нотаріальну контору, ухвалою суду витребувано вказаний оригінал у [PERSON], однак останній відмовляється надати вказаний оригінал і відповідно у позивача відсутня можливість оформити свої спадкові права. Свідок [PERSON], який являється сином позивача, в судовому засіданні показав, що його матір уповноважила його оформити її спадкові права, після смерті [PERSON] З цією метою він неодноразово як усно, так і письмово звертався до відповідача надати оригінал Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Направляв таку вимогу і через приватного нотаріуса [PERSON], однак відповідач відмовляється надавати правовстановлюючий документ. Він особисто звертався в нотаріальну контору, КП «РМБТІ», до державного реєстратора, однак оформити право власності його матері [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] без оригіналу правовстановлюючого документу не має можливості. У судове засідання відповідач не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.224 ЦПК України\~в заочному порядку за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено, квартира [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 15 червня 2000 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], подарував [PERSON] належну на праві власності [PERSON] 1/3 частину вказаної квартири, що підтверджується договором дарування частини квартири від 15 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1090. 29 листопада 1998 року померла [PERSON], яка залишила заповіт на все майно на ім'я своєї дочки [PERSON] Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2622 від 03 вересня 1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме частку квартири [ADDRESS]. Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2009 року в справі №2-26/09р., яке залишено у вказаній частині без змін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2010 року, за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визначено право спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за кожним. За змістом досліджених судом рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2009 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2010 року було встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 08 жовтня 1999 року у справі №2-4368/09 задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту, який має юридичне значення і встановлено, що [PERSON] своєчасно на протязі шестимісячного терміну після смерті матері [PERSON] вступила в управління і володіння спадщиною, прийняла її, яка відкрилася за заповітом [PERSON] на належну останній частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою від 21 червня 2016 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири №80, що в будинку №18, розташованому на вулиці А.Мельника в м. Рівному, належної [PERSON], яка померла 29 листопада 1998 року, оскільки нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину , спадкоємцем не надано оригінала документа, що підтверджує право власності на вказану вище частку квартири, належну [PERSON]П, а також в матеріалах спадкової справи відсутні відомості, що підтверджують право власності на спадкове майно, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради [PERSON] відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на спірну квартиру, оскільки не подано документ, який підтверджує право власності, на підставі якого рішенням суду було визначено частку на квартиру. 28 грудня 2016 року комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило представника позивача, що для отримання дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру необхідна згода усіх власників. Як слідує з пояснень представника позивача, показань свідка [PERSON] оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру знаходиться у відповідача, який відмовляється його надати в Першу рівненську державну нотаріальну контору для оформлення спадкових прав [PERSON] і отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] слідує, що відповідачу була надіслана заява [PERSON] про необхідність надати у нотаріальну контору оригінал Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та технічний паспорт на спірну квартиру, однак вказана заява не була отримана відповідачем і конверт повернувся до приватного нотаріуса за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що\~умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на частку квартири, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, спадкодавець [PERSON] за життя мала право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], та заповідала її позивачу, що підтверджується документально, а тому відсутність у спадкоємця оригіналу цього документу не можуть бути підставою для позбавлення її права на спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, через те, що у позивача не має іншої можливості захистити своє право та отримати спадщину.

Outcome: approved