Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . У обґрунтуванні заяви зазначила, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батько якого [PERSON] є рідним братом заінтересованої особи [PERSON] , яка, відповідно, є тіткою [PERSON] . [PERSON] неодноразово вчиняла насильство відносно позивача та її малолітньої дитини. Відносно неї неодноразово було складено протоколи працівниками поліції, за останнім фактом винесено терміновий заборонний припис. Також Драбівським районним судом [PERSON] неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Заявник зверталась зі скаргою щодо вчинення протиправних дій [PERSON] до Драбівської селищної ради, яка винесла [PERSON] попередження про кримінальну та адміністративну відповідальність. Заявник хвилюється за своє здоров`я та здоров`я дитини, тому звернулась з даною заявою до суду та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно малолітньої дитини [PERSON] : -заборонити наближення на 300 м. до місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Драбівського районного суду від 31.03.2021р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 02.04.2021р. У судовому засіданні 02.04.2021р. заявник заяву підтримала та просила її задовольнити частково. Надала пояснення, які відповідають змісту заяви. Пояснила, що 27.02.2021р. відбувся конфлікт за участі [PERSON] , за наслідками розгляду якого 05.03.2021р. працівниками поліції було винесено тимчасовий заборонний припис, за яким [PERSON] було заборонено наближатись до місця проживання [PERSON] . Після подій 27.02.2021р. та до дати звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису будь-яких контактів та конфліктів за її участі та участі [PERSON] в присутності [PERSON] не відбувалось. Також просила не розглядати вимогу встановлення обмеження щодо заборони [PERSON] контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб у зв`язку з її недоцільністю через малолітній вік [PERSON] та відсутністю у нього засобів зв?язку. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, згідно яких зазначила про наявність неприязних відносин з [PERSON] , частково підтвердила факти, викладені в заяві та зазначила, що 27.02.2021р. дійсно мала конфлікт з заявницею, однак, після подій 27.02.2021р. та застосування до неї працівниками поліції тимчасового заборонного припису з [PERSON] , а тим більше її малолітнім сином [PERSON] ніяким чином не контактувала, підтримувати з ними стосунки не бажає, членами своєї сім`ї не вважає, контактувати в подальшому будь-яким чином наміру не має. У задоволенні заяви [PERSON] просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує заяву, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. У матеріалах справи наявні копії постанов Драбівського районного суду від 06.03.2019р. (справа № 692/269/19), від 27.01.2020р. (справа №692/11/20) та від 05.02.2020р. (справа № 692/112/20) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, з яких вбачається, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення в вигляді штрафу за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП у період 2019-2020р.р. Відповідно даних копії термінового заборонного припису серія АА № 113831 від 05.03.2021р. даний припис винесено стосовно [PERSON] строком на 10 діб - до 15.03.2021р. в зв`язку з скоєнням нею домашнього насильства відносно [PERSON] та її сина [PERSON] . Постраждалими особами вказані [PERSON] , [PERSON] . Відповідно даних свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Драбівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 386 від 24.03.2021р. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та до складу його сім`ї поряд з іншими входять: син - [PERSON] , 2018 р.н. та сестра - [PERSON] , 1976р.н. Відповідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Драбівської селищної ради від 12.03.2021р. №1 вбачається, що прийнято рішення попередити [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] про адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, сім`ю [PERSON] взяти під соціальний супровід, службі у справах дітей тримати її сім`ю на постійному контролі, а ВПД№1 Золотоніського РВ ГУНП здійснювати профілактичні заходи з сім`єю [PERSON] . З відповіді Драбівської селищної ради Золотоніського району №03-35/22 від 18.03.2021р. [PERSON] вбачається, що [PERSON] повідомлено про наслідки розгляду її скарги щодо вчинення протиправних дій гр. [PERSON] . Так, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення попередити [PERSON] про адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, а ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 27.02.2021р. за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Також 05.03.2021р. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства 27.02.2021р., а також винесено терміновий заборонний припис від 05.03.2021р. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У той же час суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18. Враховуючи положення Закону № 2229-УІІІ обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищевказаним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях, що відповідає висновкам Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробленим у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Необхідність видачі обмежувального припису заявниця [PERSON] тісно пов`язує з подіями 27.02.2021р. та зазначає про можливість скоєння протиправних дій заінтересованою особою в майбутньому, при цьому на підтвердження своїх слів надає копію тимчасового заборонного припису та постанови по справах про адміністративне правопорушення щодо подій, скоєних у 2019-2020р. Однак, згідно наданих [PERSON] матеріалів та пояснень вбачається, що після конфлікту з [PERSON] 27.02.2021р., застосування до останньої обмежень, встановлених тимчасовим заборонним приписом від 05.03.2021р., станом на дату звернення до суду, а саме 31.03.2021р. будь-яких проявів протиправних дій з боку [PERSON] по відношення до малолітнього сина заявниці - [PERSON] не вчинено, будь-яких контактів між вказаними особами не відбувалось. Вимога про встановлення обмеження аргументується виключно небажанням самої заявниці контактувати з заінтересованою особою, будь-які фактори та ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства відносно малолітнього [PERSON] в майбутньому, а так само докази, що їх підтверджують, у заявниці відсутні. Матеріали справи не містять доказів, що б підтверджували факт скоєння [PERSON] протягом 2021р. адміністративних правопорушень за ст. 173-2 КУпАП та кримінальних проступків за ст. 126-1 КК України по відношенню до [PERSON] . Суд вважає, що [PERSON] реалізувала право на захист малолітньої дитини [PERSON] , оскільки органом поліції після подій 27.02.2021р. було винесено 05.03.2021р. тимчасовий заборонний припис. Також заходи, які просить вжити заявник до [PERSON] , взагалі є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що заінтересована особа мала або має намір перебувати у місці, зазначеному заявником, а саме по [ADDRESS] , або наближатися до вказаного місця проживання [PERSON] . У ході судового розгляду справи судом не встановлено ризику можливого виникнення будь-якого конфлікту, в тому числі і випадку домашнього насильства, між учасниками справи, оскільки як зазначалось вище, заінтересована особа [PERSON] та особа, в інтересах якої заявник просить встановити обмеження - малолітній [PERSON] після 27-28 лютого 2021р. особисто не спілкувалась та не зустрічались, жодних протиправних дій відносно [PERSON] не вчинялось. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність відомостей про скоєння домашнього насильства, вірогідності його продовження чи вчинення, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, відсутності підтвердження наявності реальних ризиків, що підтверджувалися б матеріалами справи, а тому законні підстави для застосування до [PERSON] заходів тимчасового обмеження прав відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed