Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 15402,03грн. та моральної шкоди у розмірі 20000грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2012р. рішенням Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 2-1993/12 було стягнуто на користь позивача з ТОВ «Лазер Віжн» 15402,03 грн. та зобов'язано вчинити відповідача певні дії, а саме змінити дату звільнення та видати відповідний наказ. Вказане рішення набрало законної сили і на його виконання було видано чотири виконавчі листи. 20.09.2012р. за кожним із виконавчих листів державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження. 08 липня 2013 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Загоруйка О.М. та [PERSON] щодо несвоєчасного та неповного виконання судового рішення. Вказана ухвала набрала законної сили. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій йому було завдана матеріальну та моральну шкоду. Матеріальну шкоду у розмірі 15402,03грн. позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправної бездіяльності позивач позбавлений можливості отримати грошові кошти у розмірі 15402,03 грн. Моральну шкода обґрунтована тим, що позивач внаслідок протиправної бездіяльності змушена докладати значно більше зусиль для організації і реалізації свого звичайного життя. У відносинах з рідними та оточуючими позивач стала більш вимогливою, дратівливою та знервованою. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача-1 позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 20000грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача - ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2012р. Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчі листи по справі 2-1993, щодо стягнення на користь позивача з ТОВ «Лазер Віжн» заборгованості у розмірі 15402,03грн.; зобов'язання ТОВ «Лазер Віжн» змінити дату звільнення з роботи позивача з 03.01.2012р. на 16.12.2011р.; зобов'язання ТОВ «Лазер Віжн» видати позивачу наказ про її звільнення з роботи 16.12.2011.р. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 15.05.2008р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа. Постановами державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Загоруйко О.М. від 20.09.2012р. 29.06.2009р. відкрито виконавчі провадження № 34359895 про стягнення боргу у розмірі 9397,29 грн.; № 34359975 про стягнення боргу у розмірі 6004,74грн.; № 34359688 про зобов'язання змінити дату звільнення; № 34359779 про зобов'язання видати наказ пр. звільнення з роботи з 16.12.2011р. 08 липня 2013року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва щодо несвоєчасного та неповного здійснення дій з виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 2-1993/12 від 23.04.2012р. по виконавчим провадженням № 34359895, № 34359975, № 34359688, № 34359779 визнано протиправною Позивач в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності державних виконавців на його користь не були стягнуті грошові кошти у розмірі 15402,03 грн. та внаслідок цього йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі суми нестягнутих коштів, а саме 15402,03грн. Суд не погоджується з таким обґрунтуванням позивача виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Разом з тим, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Водночас, сума збитків у розмірі 15402,03, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин. За таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Крім цього, відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, розмір збитків (упущеної вигоди) повинен доводити позивач. Крім цього, позивачем не доведено та в ході судового розгляду справи не підтвердився факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Тому суд вважає такі вимоги безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у судовому засіданні позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється завдані позивачу збитки та їх розрахунок, не надано обґрунтованих доказів які б вказували що саме внаслідок незаконних дій відповідача-1, позивач був позбавлений можливості отримати за виконавчими листами, як і не надано жодних об'єктивних доказів на обґрунтування заявленого до відшкодування розміру збитків, в розмірі 15402, 03 грн., суд вважає що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed