Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 02 лютого 2015 року приблизно в період часу з 02 години до 02 години 30 хвилин [PERSON], в порушення вимог пунктів а), г) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER], допустив дорожньо-транспортну пригоду, наїхав на пішохода, брата позивачів - [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень [INFO] помер у реанімаційному відділенні КЗ «Рокитнівська ЦРЛ». Своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за яке його засуджено вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області 16 березня 2017 року. Позивачі є рідними братами та сестрою потерпілого [PERSON], проживали однією сім'єю та були зареєстровані на момент його смерті за однією адресою, що підтверджується штампами в паспортах та довідкою сільської ради, а тому мають право на відшкодування моральної шкоди, завданою ним смертю брата, так як загинула для них рідна, молода людина, втрата брата є для них непоправною. Посилаючись на норми статтей 11,16, 23, 1168 ЦК України просили стягнути з [PERSON] на користь кожного з позивачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в відшкодування моральної шкоди по 25 000 гривень кожному, витрати по справі покласти на відповідача. В судове засідання позивачі не з'явилися до суду надіслали заву в якій просять справу розглядати без їх участі, позов підтримують. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що дійсно вироком суду від 16 березня 2017 року його засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого він допустив наїзд на [PERSON], а в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження та помер. При ухваленні вироку у кримінальній справі на користь батьків загиблого [PERSON] та [PERSON] стягнуто з нього моральну шкоду в сумі по 25 тисяч гривень кожному. Вказані грошові кошти він сплатив потерпілим. Вважає позовні вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України 2003 року кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України 2003 року підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року біля 2 години 30 хвилин, [PERSON], не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.Центральній в с.Березове Рокитнівського району Рівненської області зі сторони с.Заболоття Рокитнівського району Рівненської області в напрямку с.Глинне Рокитнівського району Рівненської області зі швидкістю 70 км/год., порушив правила безпеки дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, допустив наїзд на пішохода [PERSON]. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких [INFO] помер у реанімаційному відділенні КЗ «Рокитнівська ЦРЛ». В прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками перебуває грубе порушення [PERSON] п.12.2, п.12.3, п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов'язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з'являтися в ці органи для реєстрації. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі по 25 тисяч гривень, кожному (а.с.29-31). В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 26). Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], [PERSON] яких визнано потерпілими у кримінальному провадження, моральну шкоду в сумі 25 тисяч гривень кожному (а.с.29). Крім того, 12 квітня 2018 року рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь [PERSON] витрати на придбання пам'ятника у розмірі 9250 гривень (а.с. 60-63,64-65). Копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про шлюб підтверджено, що позивачі між собою є рідними. При цьому, належних доказів у підтвердження того, що позивачі є рідними із померлим [PERSON] суду не надано і в суді не здобуто. У позовній заяві позивачі вказують, що родинні стосунки позивачів із померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження. Водночас, свідоцтва про народження померлого до позовної заяви не додано (а.с.18-21,27). Копіями паспортів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 6-17). Відповідно до позовної заяви, факт проживання позивачів та померлого однією сім'єю позивачі підтверджують копіями паспортів, які містять відбиток штампу про зареєстроване місце проживання, та довідкою Глиннівської сільської ради. Водночас, вказаної довідки сільської ради у підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять. У позовній заяві позивачі зазначили, що довідка буде додана у судовому засіданні (а.с.40). Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, ч.6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, належних доказів у підтвердження того, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали однією сім'єю суду не надано і в суді не здобуто, що вказує на необґрунтованість позовних вимог та є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed