Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 06 серпня 2014 року [PERSON] позичив відповідачу кошти в сумі 500 доларів США, які він зобовязувався повернути до 29.08.2014 року, про що на його вимогу написав розписку від 06.08.2014 року. Не зважаючи на те, що час повернення боргу минув, відповідач борг не повертає. Просила суд стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] борг за договором позики в сумі 500 доларів США, а також судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. До суду подано заяву представника позивача про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2014 року [PERSON] надав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 500 доларів США. На підтвердження отриманих коштів позичальником надано розписку від 06.08.2014 року року, вчинену у простій письмовій формі із зобов»язанням повернути борг до 23.08.2014 року (а.с. 4). У визначений договором строк, до 23 серпня 2014 року, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, кошти позивачу не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Вказаний договір недійсним не визнано, позов про це не заявлявся і предметом судового дослідження не був. Ніяких клопотань з цього приводу відповідач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 500 доларів США. Згідно офіційного курсу Національного банку України курс гривні до долара США на час звернення до суду становить 2081,2662 грн. за 100 доларів США. Ціна позову складає 10406,33 грн. тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved