Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] 11.07.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрованого 26.01.1997 року Браїлівською селищною радою за актовим записом №3. У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. З відповідачем у справі [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини їх подружжя поступово погіршились через постійні конфлікти та суперечки, внаслідок чого між сторонами склались неприязні стосунки. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З листопада 2018 року вона мешкає окремо та не підтримує подружніх стосунків з відповідачем. Переконана, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить її інтересам, примирення з відповідачем вважає неможливим. Їх сім?я фактично розпалась, продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Вказала про існування попередньої домовленості щодо подальшого проживання неповнолітнього сина разом із нею (а.с.3-4). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.07.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання по даній справі. Сторони за їх належним викликом в підготовче засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву щодо розгляду прави без його участі, у якій також позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Позивач [PERSON] завчасно також подала заяву стосовно розгляду справи у її відсутність, про відмову від позову чи про зміну позовних вимог клопотань до суду не представила. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Відповідно до положень ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно чи про місце проживання дитини між сторонами не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо тривалогого фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить її інтересам, відповідачем визнані безумовно. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб; передбачених законом обставин, за яких неможливе пред`явлення позову про розірвання шлюбу, наразі не встановлено, тому позов підлягає задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, що становить 352,40 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 352,40 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved