Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач звернувся\~до суду\~із позовомпро визнання договору дійсним та визнання права власності. У своєму позові позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі продажу гаражу [ADDRESS] , укладений 03.04.2013 року між [PERSON] та ним; визнати за ним право власності на гараж літ. А-1, загальною площею 19,8 кв.м., за [ADDRESS] . В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 03.042013 р. між ним та [PERSON] був укладений усний договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: гаражу [ADDRESS] , з умовою подальшого його обов`язкового нотаріального посвідчення. На виконання усного договору купівлі продажу гаражу він передав, а відповідача отримала грошові кошти в розмірі 4500 грн., що підтверджується розпискою. Розписка була написана власноруч в присутності свідків. Він від відповідача отримав ключі від гаражу та правовстановлюючі документи на гараж на ім`я відповідача, дозвіл на будівництво, акт прийому гаражу. Так на сьогоднішній день нотаріально гараж не переоформлений. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Кам`янської міської ради та Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Жежель С.С. в судове засідання не з`явився, просить винести рішення відповідно до норм чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач обіцяла оформити угоду про купівлю гаражу у нотаріуса, але не змогла приїхати так як проживає в Російській Федерації. Позивач є її сином, а відповідач донькою її знайомої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач є її донькою, донька отримала гроші від позивача за продаж гаражу та була написана розписка. Дочка мешкає зараз в Російській Федерації, тому приїхати оформити нотаріально угоду не може. Позивач користується гаражем, донька не претендує на гараж. III. Процесуальні дії по справі. 27 квітня 2020 р. відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 22 липня 2020 року справу призначено до розгляду по суті. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~відповідач [PERSON] отримала від позивач [PERSON] грошові кошти в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.. в рахунок продажу гаражу [ADDRESS] останньому, дана обставина підтверджується розпискою, яка складена в присутності свідків (а.с.19). Відповідно до договору купівлі продажу від 24.09.1999 р. [PERSON] продав [PERSON] гараж [ADDRESS] , [PERSON] гараж належав на підставі свідоцтва про право власності (а.с.20), договір зареєстрований в БТІ 23.11.1999 р. Також гараж [ADDRESS] був введений в експлуатацію, що підтверджується актом прийому приватного гаражу в експлуатацію (а.с.23,24). Позивачем [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] був направлений лист в якому зазначено, що він просить назначити зручний для неї час та визначитися із усіма умовами та нотаріусом для укладення нотаріального посвідчення договору купівлі продажу між ними (а.с.25). Суд,\~вивчивши матеріали\~цивільної справи,\~дослідивши надані\~суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, якізастосовує суд, мотивиїхзастосування. Відповідно до\~ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст.\~656\~ЦК України\~передбачено,\~що предметом\~договору купівлі-продажу\~може бути\~товар,\~який є\~у продавця\~на момент\~укладення договору\~або буде\~створений (придбаний,\~набутий)\~продавцем у\~майбутньому. Предметом\~договору купівлі-продажу\~можуть бути\~майнові права.\~До договору\~купівлі-продажу\~майнових прав\~застосовуються загальні\~положення про\~купівлю-продаж,\~якщо інше\~не випливає\~із змісту\~або характеру\~цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI.\~Висновки суду. Згідно до ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуюче викладена та те, що відповідачем позовні вимоги визнані, також між сторонами умови договору виконані в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня\~2006 року). VII. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1536,80 грн. з відповідача, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved