Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] 22 листопада 2018 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 червня 1983 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що зловживання відповідачем алкогольними напоями привело до того, що спільне проживання стало неможливим, щодня, приходячи додому у нетверезому стані, він влаштовував сварки, скандали, під час яких ображав її нецензурними словами, принижував її людську гідність, зневажав її як дружину та матір їхньої дитини. На неодноразові прохання змінити свою поведінку відповідач не реагував, у результаті чого в кінці 2008 року вони припинили сімейні відносини, вона зібрала свої речі і перейшла проживати до своїх батьків. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що відомо із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного\~суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності\~всіх учасників\~справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтва про одруження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 1983 року ( а .с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає, що вбачається із заяви по суті справи. Сторони у грудні 2008 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved