Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] 29.01.2013 року звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, Головного управління юстиції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, про відшкодування збитків та моральної шкоди. В процесі розгляду справи до участі в ній, в якості співвідповідачів, ухвалою суду залучено Державну казначейську службу України, управління Державної казначейської служби України у Глобинському районі Полтавської області. Позивач посилалася на те, що 04.07.2011 року Глобинським районним судом Полтавської області розглянуто справу № 2-а-2712/11 року за її позовом до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії, як дитині війни, та винесено постанову про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області в частині не нарахування їй підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 29.12.2010 року по 18.06.2011 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 29.12.2010 року по 18.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат. На виконання даного рішення Глобинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист № 2-а-2712/11 від 09.08.2011 року про примусове виконання постанови, який цього ж дня вона пред»явила до відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції, тобто за місцем знаходженням боржника. Постанова суду до цього часу не виконана - присуджених коштів вона не отримала, а тому змушена була доводити неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця та ВДВС Глобинського РУЮ, звертаючись до судів з різними позовами. На час подання даного позову, судовими рішеннями, а саме, постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 26.06.2012 року у справі № 1604/1024/2012, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2012 року у справі № 2а-1670/6497/12, постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 20.12.2012 року у справі № 1604/2980/2012, встановлені незаконні дії та бездіяльність ВДВС Глобинського РУЮ, які в кінцевому рахунку створили умови для невиконання судового рішення і полягають в наступному : - через місяць після відкриття виконавчого провадження (02.09.2011 року) ВДВС Глобинського РУЮ було винесено незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, чим було позбавлено її, як стягувача, права отримати належні за законом кошти; - в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження не було направлено на її адресу (як і не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень) та на адресу Глобинського районного суду, чим було позбавлено її можливості оскаржити названу постанову раніше; - в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» разом з постановою про закінчення виконавчого провадження на адресу Глобинського районного суду не було направлено виконавчий лист № 2-а-2712/11 від 09.08.2011 року та постанову від 25.05.2012 року про відновлення виконавчого провадження. Вона вважає, що ВДВС Глобинського РУЮ зробив все можливе (виніс незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, не направив суду та їй документи виконавчого провадження, які мав направити) для того, щоб затягнути виконання судового рішення, і навпаки не зробив нічого (не направив ні їй, ні суду постанову про відновлення виконавчого провадження, не звернувся з поданням до суду про видачу дубліката виконавчого листа) для того, щоб виконати постанову Глобинського районного суду від 04.07.2011 року. Посилаючись на викладене, на те, що шкода заподіяна державним виконавцем під час виконання рішення підлягає відшкодуванню державою, [PERSON] прохала стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області на її користь збитки в сумі 1099 грн. 22 коп., завдані неправомірною бездіяльністю відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції ( 90.69 грн. + 1008.53 грн. , як суму витрат на оплату послуг поштового зв»язку та суми, належної їй до сплати згідно розрахунку управління ПФУ в Глобинському районі, яку вона могла б отримати за звичайних обставин, якби її права не були порушені ВДВС Глобинського РУЮ ). Крім цього, прохала стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області на її користь, завдану неправомірною бездіяльністю відділу державної виконавчої служби Глобинського РУЮ, моральну шкоду в сумі 5000 грн. Спричинення останньої позивач мотивувала тим, що тривале невиконання рішення суду, завдає їй, як пенсіонерці, інваліду ІІ групи та особі, яка перенесла інсульт, душевні страждання, вона переносить в зв»язку з цим протипоказане їй за станом здоров»я психоемоційне навантаження. В судові засідання позивач не з»являлася. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача - ВДВС Глобинського РУЮ, Голушко В.М., Закржевський Ю.В., Дронов А.О., в судових засіданнях позов не визнали. Мотивували тим, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 4.11.2011 року носила зобов»язальний характер. Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов»язаний особисто вчинити певні дії, регламентуються ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Норма вказаної статті не передбачає стягнення коштів, а лише застосування санкцій, передбачених ст. 89 цього ж Закону. Вказували, що сума до стягнення - 1008 грн. 53 коп. не є упущеною вигодою, а заявлена в позові моральна шкода в сумі 5000 грн. є надуманою, необґрунтованою і непідтвердженою. Представник відповідача - управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Представник відповідача - Головного управління юстиції у Полтавській області, у судове засідання не з»явився. Названа юридична особа належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Направлено заперечення на позов (а.с. 92-94 т.1), в якому зазначено, що вимоги позовної заяви є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях та не забезпечені доказами, зокрема, в частині спричинення моральної шкоди, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Дії ВДВС, на думку відповідача, не мали наслідком заподіяння позивачеві матеріальної шкоди, а між шкодою в розмірі 1008 грн. 53 коп. та діями ВДВС відсутній причинний зв»язок. У виконавчому провадженні про зобов»язання управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі здійснити перерахунок пенсії та відповідні виплати на користь [PERSON] можливість виконання судового рішення не втрачена, боржник зобов»язаний виконати судове рішення від 04.07.2011 року, даний обов»язок строком давності не обмежений. Представник відповідача - управління Державної казначейської служби України у Глобинському районі Полтавської області Мигович О.О., представник відповідачів - Державної казначейської служби України у Полтавській області та Державної Казначейської служби України , Бургела І.І. в судовому засіданні позов не визнали. Суть їх заперечень зводилася до того, що сума коштів до виплати за постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 4.07.2011 року на користь [PERSON] в розумінні ст. 22 ЦК України, ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження», та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» не є збитками і вимога про її стягнення з управління Державної казначейської служби у Полтавській області не ґрунтується на законі і є безпідставною. Також відсутні в позові посилання на норми закону, які б передбачали що урядовий орган - Головне управління Казначейства, зобов»язаний відшкодувати шкоду, завдану неправомірними діями ВДВС Глобинського РУЮ. Крім цього, позивач на їх думку, не зазначила в позовній заяві та не надала жодних доказів , які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ВДВС Глобинського РУЮ, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди. Помилковим є і ототожнювання [PERSON] понять «держава» та «державна казначейська служба». Представники названих відповідачів також звертали увагу суду на те , що виконавчий лист носив зобов»язальний характер, а тому вказана в позові сума не могла бути стягнута відділом ДВС Глобинського РУЮ, бо зобов»язальні дії мав вчинити боржник - управління ПФУ в Глобинському районі. Також за змістом ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» до відділу ДВС не переходять зобов»язання боржника за виконавчим документом, тому позивач мала довести , що державний виконавець спричинив шкоду, як їй особисто, так і її майну. Прохали у задоволенні позовних вимог відмовити у зв»язку з їх недоведеністю . Прокурор Нечипоренко В.В. в судовому засіданні притримувався такої ж позиції. Представник ІІІ особи - управління ПФУ в Глобинському районі в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. 4.07.2011 року Глобинським районним судом Полтаської області розглянуто справу № 2-а-2712/11 за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України у Глобинському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни. Позов задоволено частково. Ухвалено постанову про визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України у Глобинському районі Полтавської області в частині не нарахування позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 29.12.2010 року по 18.06.2011 року та зобов»язано здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 29.12.2010 року по 18.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат. Глобинським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист по справі № 2-а-2712/11 від 09.08.2011 року про примусове виконання постанови суду від 04.07.2011 року, який цього ж дня було пред'явлено позивачем до відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції. 09.08.2011 року заступником начальника ВДВС Глобинського РУЮ Халявкою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Надалі 02.09.2011 року державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ Надточій Н.О. - постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з його фактичним повним виконанням. Не погодившись з названою постановою, оскільки реально присуджених виплат не отримала, [PERSON] 17.04.2012 року звернулася до суду з позовом до відділу ДВС Глобинського РУЮ Полтавської області про визнання дій ВДВС Глобинського РУЮ неправомірними та визнання незаконною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.09.2011 року за №28066983. Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 26.06.2012 року у справі № 1604/1024/2012, яка набрала законної сили, позов [PERSON] задоволено частково, а саме: визнано незаконною бездіяльність ВДВС Глобинського РУЮ при примусовому виконанні постанови Глобинського районного суду Полтавської області № 2-а-2712/11 від 04.07.2011 року; визнано незаконною постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Надточій Н.О. від 02.09.2011 року про закінчення виконавчого провадження. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, у зв'язку з тим, що 25.05.2012 року начальником ВДВС Глобинського РУЮ скасовано постанову Надточій Н.О про закінчення виконавчого провадження від 02.09.2011 року і цього ж дня іншим державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Згідно інформації, наявної у відповіді управління ПФУ в Глобинському районі від 25.09.2012 року за вих. № 13/Л-04/1 на запит [PERSON], за постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 04.07.2011 року їй до виплати належить 1008 грн. 53 коп. Крім цього, постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 20.12.2012 року у справі № 1604/2980/2012, яка набрала законної сили 14.01.2013 року, задоволено позов [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції про визнання незаконною бездіяльності ВДВС (боржник - управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області). Визнано незаконною бездіяльність відділу ДВС Глобинського РУЮ, що полягає: - у ненаправленні в строки визначені Законом України «Про виконавче провадження» до Глобинського районного суду постанови від 25.05.2012 року про відновлення виконавчого провадження № 28066983; - у ненаправленні виконавчого листа Глобинського районного суду від 09.08.2011 року № 2-а-2712/11, після винесення 02.09.2011 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 28066983. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2012 року у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Глобинського районного суду Полтавської області про визнання бездіяльності неправомірною - відмовлено. Названий адміністративний суд встановив, що 17.10.2012 року Глобинським районним судом видано наказ про створення комісії з метою перевірки фактів не направлення до ВДВС Глобинського РУЮ в тримісячний строк, з моменту отримання постанови державного виконавця №28066983 про відновлення виконавчого провадження, виконавчого листа від 09.08.2011 року про примусове виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області 04.07.2011 року №2-а-2712/11. За результатами проведеної перевірки комісією складено акт №2 від 18.10.2012 року, де зазначено, що фактів не направлення до ВДВС Глобинського РУЮ в тримісячний строк, з моменту отримання постанови державного виконавця №28066983 про відновлення виконавчого провадження, виконавчого листа від 09.08.2011 року про примусове виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області 04.07.2011 року №2-а- 2712/11, не виявлено. Так, відповідно до перевіреної вхідної та вихідної кореспонденції суду за період з 02.09.2011 року по 18.10.2012 року, постанова ВДВС Глобинського РУЮ про закриття виконавчого провадження від 02.09.2011 року та виконавчий лист з відміткою про його виконання, а також постанова про відновлення виконавчого провадження від 25.05.2012 року по справі №2-а- 2712/11 за позовом [PERSON] до УПФ про перерахунок пенсії, - до суду не надходили. Копії постанов ВДВС Глобинського РУЮ від 25.05.2012 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і про відновлення виконавчого провадження отримано Глобинським районним судом лише в процесі розгляду справи за позовною заявою [PERSON] до ВДВС Глобинського РУЮ та долучено їх судом до справи, що розглядалася, як доказ. Таким чином, у зв'язку із ненадходженням до Глобинського районного суду Полтавської області від ВДВС Глобинського РУЮ виконавчого листа від 09.08.2011 року №2-а-2712/11, Полтавський окружний адміністративний суд у своїй постанові від 24.10.2012 року (яка набрала законної сили) дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання незаконною бездіяльності Глобинського районного суду щодо не направлення до ВДВС Глобинського РУЮ в тримісячний строк, з моменту отримання постанови державного виконавця №28066983 про відновлення виконавчого провадження, виконавчого листа від 09.08.2011 року про примусове виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області 04.07.2011 року №2-а-2712/11. Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 2 квітня 2013 року у справі № 527/204/13 за позовом [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання незаконною бездіяльності , що була допущена при примусовому виконанні постанови Глобинського районного суду Полтавської області № 2-а-2712/11, позовну заяву задоволено. Суд першої інстанції, задовольняючи позов [PERSON], виходив з того, що невжиття відповідачем при примусовому виконанні постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 04.07.11 по справі №2-а-2712/11, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, призвело до порушення прав та інтересів позивача. Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в своїй ухвалі від 12 червня 2013 року погодилася з цим висновком і вищеназвану постанову Глобинського районного суду від 2.04.2013 року залишила без змін. Зокрема, звернула увагу на те, що згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ВДВС Глобинського РУЮ, як учасник виконавчого провадження, зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Однак, всупереч цьому, дізнавшись, що виконавчий лист позивачки втрачений, ВДВС не застосував будь-яких дій спрямованих на захист інтересів позивача і до Глобинського районного суду за дублікатом виконавчого листа не звернувся, що доводить його неправомірну бездіяльність, починаючи від 26.06.2012 року. Надалі, у відповідь на такі дії, [PERSON] вимушена була звернутися до Глобинського районного суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Ухвалою Глобинського районного суду від 24.12.2012 року її заяву про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Таким чином, позивач, законно добиваючись виконання постанови Глобинського районного суду Полтаської області від 4.07.2011 року у справі № 2-а-2712/11, ухваленої по результатах розгляду її позову до управління Пенсійного фонду України у Глобинському районі Полтавської області, змушена була кілька разів звертатися до судів різних інстанцій за захистом порушеного права, оскаржуючи при цьому незаконні дії ВДВС Глобинського РУЮ у виконавчому проваджені, де вона є стягувачем. На час розгляду даної справи є 4 судових рішення в адміністративних справах, які набрали законної сили (зміст їх розкрито вище), а саме : - постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 26.06.2012 року у справі № 1604/1024/2012; - постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 20.12.2012 року у справі № 1604/2980/2012; - постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 02.04.2012 року у справі № справа № 527/204/13; - ухвала колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2013 року, в яких встановлені деякі незаконні дії , допущені ВДВС Глобинського РУЮ у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-2712/11 від 9.08.2011 року, та те, що відповідачем не вживалися, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, тобто допускалася неправомірна бездіяльність, чим порушено обов'язок неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що, в свою чергу, призвело до порушення прав та інтересів позивача. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській та адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За правилом ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Частиною 2 ст.30 названого Закону передбачено обов'язок державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов»язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлені ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Нею передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. У судовому засіданні представник ВДВС Глобинського РУЮ Дронов А.О. підтвердив, що на даний час постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 04.07.2011 року є невиконаною, виконавче провадження не закінчене, заходи, передбачені ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем до керівника боржника не вживалися, а саме: накладення штрафу, направлення подання до правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності. Отже, у даній справі встановлено тривале невиконання постанови національного суду , яка набрала законної сили і вказана обставина не заперечується жодною із сторін. Так, постанова про відкриття виконавчого провадження датована 9.08.2011 року; 2.09.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 25.05.2012 року вказана постанова скасована і цього ж дня відновлено виконавче провадження. Таким чином, з врахуванням того, що постанова державного виконавця Надточій Н.О. про закінчення виконавчого провадження скасована начальником ВДВС Глобинського РУЮ Голушко В.М., як незаконна (констатовано невірне застосування ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»), судове рішення не виконується більше двох років. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони (держави) допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін, а в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», п. 35 рішення у справі «Бурдов проти Росії», - що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу, тобто відсутність грошових коштів держави або непередбаченість їх у бюджеті держави не є підставою для відмови або затримки у виконанні судового рішення. Європейський суд також визнав державу відповідальною за організацію ефективної системи виконання судового рішення. Так, 15 січня 2010 року набуло чинності «пілотне рішення» Європейського суду у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», в якому констатовано порушення пункту 1 статті 6 і статті 13 Конвенції у зв»язку з тривалим невиконанням рішення національного суду та відсутністю у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту від такого невиконання. Суд зазначив, що саме на державу покладено обов»язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року ). У названому рішенні Суд підкреслив, що надмірно тривале виконавче провадження дає підстави для відшкодування моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ч.2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема у інших випадках, передбачених законом (п.3 ч.2 ). Статтями 1173-1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та цих осіб. В ст. 56 Конституції України зазначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно роз»ясень даних в п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу, ч.2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173,1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв»язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] надала належні докази, а саме судові рішення, що набрали законної сили , якими було встановлено неправомірні дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції у виконавчому провадженні по примусовому виконанню постанови Глобинського районного суду від 4.07.2011 року. Між неправомірними діями (бездіяльністю) державних виконавців і моральною шкодою, спричиненою надмірно тривалим невиконанням судового рішення, є причинний зв»язок. Суд погодився, що неправомірні дії та протиправна бездіяльність державних виконавців, стала причиною душевних страждань позивачки, яка є особою похилого віку, інвалідом, та призвели до зміни способу її життя, оскільки остання змушена була, відстоюючи своє право на виконання судового рішення, неодноразово звертатися як до ВДВС Глобинського РУЮ, так і до судових органів. Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер правопорушень, допущених державними виконавцями, характер і обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість , її вік, стан здоров»я, а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. До стягнення на користь [PERSON] для відшкодування спричиненої моральної шкоди присуджується сума розміром 2000 грн. Заперечення відповідачів про те, що позивач не довела спричинення їй моральної шкоди, на думку суду, на увагу не заслуговують, оскільки вони спростовуються обставинами справи та вищевказаним прецедентним рішенням Європейського суду у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України». Згідно ч.2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку встановленому законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивач надала докази (фіскальні чеки) на підтвердження понесених нею витрат на оплату послуг поштового зв'язку при направленні кореспонденції до судів, Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі, ВДВС Глобинського РУЮ, прокуратури Глобинського району. Всі поштові відправлення (позови, заяви про розгляд справ у її відсутності, скарги, звернення) стосувалися оскарження дій (бездіяльності) державних виконавців у виконавчому провадженні, або це були запити з приводу невиконання постанови Глобинського районного суду від 4.07.2011 року, а тому в розумінні статті 22 ЦК України є збитками. Сума збитків складає 63 грн. 00 коп. (3.30+3.30+3.30.+3.30+3.30+3.80+3.30+ 3.30+3.30+3.30+3.30+3.30+ 4.20+3.30+7.70+7.70 - а.с. 16-36 т.1) і підлягає стягненню на користь позивача. Суд не визнав збитками суми витрат на сплату судового збору, зазначені в позові [PERSON], оскільки судовий збір є складовою судових витрат, які розподіляються при винесенні рішення у справі. Не погодився суд також і з тим , що сума, нарахована до сплати [PERSON] управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі згідно постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 4.07.2011 року - 1008 грн. 53 коп., є упущеною вигодою і підлягає стягненню на її користь , оскільки вона могла б її отримати за звичайних обставин , якби її права не були порушені ВДВС. Постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 4.07.2011 року та виданий на її підставі виконавчий лист носять зобов»язальний характер. Названа сума заборгованості нарахована управлінням ПФУ в Глобинському районі і підлягає сплаті саме ним, як боржником, в порядку виконання вищеназваної постанови. Повторне її стягнення в судовому порядку чинним законодавством не передбачено. Крім цього, ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року змінено спосіб виконання постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 4.07.2011 року у справі № 2а-2712/11, а саме дії зобов»язального характеру змінено на « стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на користь [PERSON] нараховану доплату до пенсії в сумі 1008 грн. 53 коп.». Це означає, що в даному випадку у ВДВС зникли всі перешкоди і є всі можливості для якнайшвидшого виконання названого судового рішення в порядку визначеному в ч.2, ч.3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про порядок виконання рішень про стягнення коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або бюджетних установ». Вирішуючи питання про те, з кого з відповідачів слід провести названі стягнення суд виходить із наступного. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним і юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. В ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який був прийнятий на виконання вищеназваного пілотного рішення «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказано, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень судів. Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України ( Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямована і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування. В судовому засіданні достовірно встановлено, що ВДВС Глобинського РУЮ має в органах Державної казначейської служби України лише рахунки з обліку депозитних сум ( для зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті). Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, як структурний підрозділ Головного управління юстиції у Полтавській області, не має відкритих рахунків взагалі. Таким чином, списати кошти для погашення спричиненої позивачеві шкоди з рахунків названих юридичних осіб ні Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, ні управління Державної казначейської служби України у Глобинському районі Полтавської області не мають можливості через відсутність рахунків з відповідними бюджетними призначеннями. Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Державна казначейська служба України, виконуючи гарантії держави Україна, зобов»язана списати стягнуті судом суми у відшкодування спричиненої державним органом - ВДВС Глобинського РУЮ, матеріальної та моральної шкоди з Єдиного казначейського рахунку (ЄКР) - основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами Державного бюджету. З огляду на викладене позов задоволено частково - стягнуто на користь позивача 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 63 грн. у відшкодування матеріальних збитків, а всього 2063 грн.

Outcome: partial