Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач). Шлюб зареєстровано 21 травня 2016 року Білківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони мають різні сімейні погляди на життя, відсутня повага та постійні суперечки призвели довідчуження та втрати почуттів. Подружні відносини припинені з жовтня 2016 року. Позивачка не має наміру відновлювати спільне проживання з відповідачем та подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивачка просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати та після реєстрації розірвання шлюбу прізвище залишити їй «[PERSON]». Позивачка в судовому засідання позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, прізвище залишити їй «[PERSON]», судові витрати покладає на себе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Судом встановлено, що 21 травня 2016 року Білківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2, після одруження прізвище дружини змінилось на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частини другої статі 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що є достатні підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved