overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27.07.1990 р. він перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачкою. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2012 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.07.1990 р. Заводським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, за актовим записом № 244 (а.с.8). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 вересня 2014 року вони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1735. Від проживання у шлюбі є неповнолітня дитина: син [PERSON] [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Представник позивача звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 09 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1735. Від проживання у шлюбі є неповнолітня дитина: син [PERSON] [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін Серії 1-БК №260693 від 09.09.2014р.; даними свідоцтва про народження дитини Серії 1-БВ №256450 від 23.09.2015р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позов припиненням існування сім'ї з відповідачем в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. Позивач в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 грудня 2003 року між сторонами Пустовійтівським сільвиконкомом Роменського району Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 10.12.2003 р., [NUMBER], актовий запис № 25 (а.с. 9). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач позов визнав повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позовних вимог, то з неї на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрований його син [PERSON], але не проживає в ньому з 10 вересня 2010 року, але добровільно з реєстрації не знявся, його місцезнаходження йому невідоме. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 23 лютого 1984 року (а.с. 8) [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] Відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с. 9), характеристики з місця проживання (а.с. 10), [PERSON] зареєстрований у якості члена сім'ї в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з 10 вересня 2010 року. Згідно копії паспорта відповідача (а.с. 32-33) [PERSON] є громадянином Російської Федерації та з 17 вересня 2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] РФ. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знявся, є громадянином Російської Федерації та має інше місце реєстрації, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 06 листопада 1975 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 1980 року у звязку з різністю характерів та неприязне ними відносинами. Спору про поділ майна не має. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за їхньою відсутністю, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 06 листопада 1975 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6),\~від якого неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з 1980 року у звязку з різністю характерів. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільно набутого майна не мають. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнала, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2018 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 лютого 1998 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що подружнє життя у них не склалося, відповідач приходив додому в нетверезому стані, влаштовував сварки та скандали, ображав її, наносив побої, що відбувалося у присутності їхньої дочки. Вона неодноразово просила відповідача змінити своє ставлення до неї та сімї, однак відповідач не реагував і тому у 2005 році відповідач покинув сімю. У нього є інша жінка, з якою вони мають двоє дітей. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного\~суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності\~всіх учасників\~справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтва про одруження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 1998 року ( а .с. 5). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає, що вбачається із заяви по суті справи. Сторони у 2005 році припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов [PERSON] задовольняється повністю, то понесені нею судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією, підлягають стягненню у її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON], 12 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20 вересня 1975 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає в м. Харкові. У 2004 році між сторонами стали виникати суперечки з різних приводів, відносини між ними суттєво погіршилися. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємного порозуміння, втрата почуттів та недовіра один до одного, після чого різко змінився морально-психологічний клімат у сім'ї. У грудні 2004 року [PERSON] виїхав з місця мешкання, забрав усі речі, знявся з реєстрації та переїхав на постійне мешкання до Російської Федерації. На даний час шлюб існує формально, спілкування та особистих відносин вони не ведуть. Позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], витрати по справі просила покласти на неї. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності та постановити заочне рішення. На задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. На фіксуванні судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду справи або заперечень проти позовної заяви не подавав. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1975 року, який зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №98. /а.с. 3/ Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, примирення між сторонами неможливе, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу для сторін не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не цікаве для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 22 жовтня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач від утримання дитини ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому позивачка і звертається до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав суду заяву та зазначив, що позовні вимоги позивачки визнає повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 жовтня 2011 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданою виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 22 жовтня 2011 року. Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народився спільний син - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 08 жовтня 2012 року. З довідки, виданої виконавчим комітетом Білогородської сільської ради №965 від 12.11.2014 року, вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] Відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому враховуючи вищевикладене, те, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, суд вважає за можливе, стягувати із нього аліменти у частці від заробітку (доходу), а саме: у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2014 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 2 березня 2004 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що після народження другої дитини відповідач почав зраджувати подружній вірності. Будь-які спроби вплинути на поведінку відповідача не дають позитивних результатів, а тому з травня 2014 року вони разом не проживають та не підтримують подружні відносини. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про одруження та свідоцтв про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 2 березня 2004 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей (а.с. 4, 5, 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] у травні 2014 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть із-за того, що відповідач зраджував подружній вірності та перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. При таких обставинах суд вважає, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2015 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її користь, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та вказала, що шлюб з відповідачем вони розірвали в Лутугінському районі, але копії рішення у неї немає. Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з повідомленням та телефоном, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 183 цього Кодексу, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтв про народження (а. с. 3-4), відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою про склад сімї (а. с. 2), вона взята на облік осіб, які переміщується з тимчасово окупованої території (а. с. 6). Суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачкою, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дітей. Оскільки позивачка звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved