Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] 03.10.2016 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] та визнання недійсним в 1/4 частині свідоцтва про право на спадщину за законом, видане відповідачці після смерті [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що є людиною похилого віку 1930 року народження, має ряд хронічних захворювань та пересувається лише зі сторонньою допомогою, а тому її невістка після смерті сина запропонувала допомогти їй у оформленні спадкових прав та вона передала їй свій паспорт, а після смерті невістки [INFO] вона звернулася до нотаріуса та дізналася, що та оформила спадщину тільки на себе. Їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина через пропущення строку на прийняття спадщини, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2016 року [PERSON] відкрито провадження у справі, у січні 2017 року головуючим долучено до матеріалів справи доповнення позовної заяви додатковою вимогою - про встановлення факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] , а саме що позивачка є матір`ю померлого, їх прізвища при видачі паспортів громадян України були записані по різному - [PERSON] та [PERSON] , на що не було звернуто уваги. Встановлення факту необхідно для реалізації спадкових прав. Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2018 року відмовлено представнику позивача у закритті провадження у справі через смерть позивача та до участі в справі залучений правонаступник [PERSON] - [PERSON] . За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями через відсторонення судді [PERSON] визначений головуючий по справі - суддя Ус О.В., ухвалою якої від 29.11.2019 року справа прийнята в провадження та призначене підготовче засідання. 05.03.2020 року відповідачкою [PERSON] та її представником поданий відзив на позов, відповідно до якого просять у задоволенні позову відмовити через відсутність поважних причин для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, її захворювання не перешкоджало своєчасно подати відповідну заяву нотаріусу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2020 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду за суттю. В підготовчій частині судового засідання 24.04.2021 року у зв`язку зі зміною правонаступником позивачки - [PERSON] прізвища на [PERSON] через укладення шлюбу, що було підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.03.2018 р. уточнено прізвище правонаступника позивачки [PERSON] - як [PERSON] . В судовому засіданні правонаступник позивачки та її представник адвокат Смельська В.В. позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позові та доповненням до позову. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідачки адвокат Гейко О.В. просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі через відсутність поважних причин для встановлення стороні позивача додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому зазначила, що відповідачкою не оспорюється та визнається, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . Допитана в якості свідка правонаступник позивачки [PERSON] - [PERSON] (за її клопотанням) про відомі їй особисто обставини по справі показала, що вона є онукою покійної [PERSON] , проживала разом з нею в будинку по [ADDRESS] . Коли помер її батько у 2003 році, у бабусі був стрес, після чого вони купили будинок (по [ADDRESS] ) та забрали до себе проживати бабусю. Брат її батька та її хресний батько - [PERSON] та його дружина [PERSON] були з нею та бабусею в дуже гарних відносинах, відносилися до неї, як до доньки. Наприкінці 2012 року у баби стався тяжкий перелом руки, їй ставили пластини, була гіпсова пов`язка (4 місяці - від кінчиків пальців та вище ліктя). Хресний помер вітку 2013 року. Бабуся рухалася лише зі сторонньою допомогою з опорою (коли був гіпс - взагалі опиратися не могла) та погано бачила. Після смерті хресного, його дружина [PERSON] приходила до них в гості - баба казала [PERSON] , що бажає отримати частку спадщини [PERSON] , [PERSON] казала, що все зробить і баба дала [PERSON] свій паспорт, та його потім повернула, але вона особисто не дізнавалася результати оформлення спадщини. [PERSON] померла у 2016 році. Баба попросила проконсультуватися щодо оформлення спадщини - вона викликала нотаріуса додому, яка оформила від баби довіреність на її ім`я. Після оформлення довіреності вони дізналися, що [PERSON] після смерті чоловіка спадщину оформила лише на себе. Додатково пояснила, що баба хворіла приблизно 20 років, ходила на ходунках, згорблена до землі. Коли помер хресний, бабу на прощання до будинку привіз її знайомий, оскільки без сторонньої допомоги вона не мала можливості пересуватися - вона прощалася з сином біля під`їзду, а потім її підняли на другий поверх в квартиру, але на кладовище бабу не возили, в серпні 2013 року бабуся по будинку з трудом потрохи переміщувалася, але у неї була катаракта та вона погано бачила, телевізор баба слухала, а не дивилася. З дня смерті сина [PERSON] з 15.06.2013 року та на протязі 6 місяців [PERSON] проживала з нею, вона нею опікувалася, оскільки та самостійно себе обслуговувати вже не могла. Бабуся не мала можливості самостійно дзвонити, у неї був телефон, коли вона бажала комусь подзвонити ( [PERSON] або своїм подружкам) вона їй набирала абонентів. Взагалі з 2004 року баба вже переміщувалася за допомогою палиці. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її кума та на її 33-річчі ( [INFO] ) баба [PERSON] звернулася до своєї невістки [PERSON] з питання оформлення спадщини - передала їй свій паспорт, а [PERSON] обіцяла оформити спадщину і на бабу [PERSON] . Баба [PERSON] була згорблена, дуже погано пересувалася на палках чи ходунках. Їй відомо, що бабуся продала квартиру на [PERSON] , а [PERSON] свою та вони купили будинок, це було коли помер батько [PERSON] - дядько [PERSON] . Таке рішення було прийнято, оскільки баба вже не могла самостійно підніматися на 3 поверх, за нею був потрібний догляд. В будинку по [ADDRESS] жили [PERSON] , її чоловік, їх дитина та баба. [PERSON] народила ще дитину, а баба упала та зламала руку, потім помер дядько [PERSON] . Вона з чоловіком возили бабу [PERSON] до лікарні, її чоловік носив її, оскільки баба не ходила без опори, а після травми не могла опиратися. Коли помер дядько [PERSON] знає, що бабу привозили лише до будинку, на кладовище не возили. Суд, заслухавши вступні слова сторін та позивачку як свідка, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та, відповідні ним правовідносини. Стороною відповідача визнано, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Суд, дослідивши докази у їх сукупності та заслухавши свідків не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, а тому вважає вказану обставину встановленою. Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.06.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, про що 17.06.2013р. складено відповідний актовий запис №471. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 28.08.2002р. власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] і [PERSON] . 21.06.2012 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] звернулася [PERSON] , на підстав її заяви заведена спадкова справа № 457/2013. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18.12.2013р. державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., [PERSON] є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , та успадкувала 1/2 частину квартири [ADDRESS] (спадкова справа №457 за 2013р.). [INFO] померла [PERSON] , 1948р.н., [INFO] у Першій Херсонській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №191/2016. 30.03.2016 р. [PERSON] звернулася до Першої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , фактично обґрунтовуючи своє спадкоємство ч.4 ст. 1265 ЦК України (4 черга). На підставі її заяви була заведена спадкова справа 191/2016. 06.06.2016 р. [PERSON] звернулася до Першої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина [PERSON] . Листом державного нотаріуса Першої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини і рекомендовано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 09.09.2016 р. звернулася її сестра - [PERSON] , що підтверджено матеріалами спадкової справи. На момент смерті спадкодавця відсутні особи, що проживали та були зареєстровані з [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що 19 вересня 2017р. складено відповідний актовий запис №544 та Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 вересня 2017р. 14 лютого 2018 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом звернулася [PERSON] 25 серпня 2018р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №935 та Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про шлюб від 25 серпня 2018р. серії [NUMBER] . Згідно Консультативного висновку лікаря ортопеда-травматолога [PERSON] (ліцензія АТ №597537 Міністерства охорони здоров`я України) від 14.09.2017р. [PERSON] , 1930р.н., страждала на (мовою оригіналу): «Дисгормональная спондилопатия. Генерализованый остеопороз. ДДЗП (дигиративно-дистрофические заболевания позвоночника). S-образный кифосколиоз 3-4ст. грудо-поясничного отдела позвоночника со значительным и стойким нарушением функций и болевым синдромом. Деформирующий остеоартроз крупных суставов верхних и нижних конечностей со значительным и стойким нарушением функций и болевым синдромом. Саркопения. Значительное и стойкое нарушение функции ходьбы и опороспособности. Болеет более 25-30 лет. Прогрессирование заболевания в течении 15-20 лет. Сопутствующее заболевание: центральная дистрофия сетчатки обеих глаз, катаракта (2005г). Ходьба при помощи костылей или ходунков. Нуждается в постороннем уходе». Зазначений висновок був зроблений лікарем після огляду [PERSON] на дому і в амбулаторній карті хворого зазначено, що хвора пересувається з великими труднощами, за допомогою ходунків і в межах свого житла. Крім того, в амбулаторній карті хворого є запис лікаря травматолога від 27.09.2016р., в якому зазначено, що хворіє [PERSON] на протязі 15 років, пересувається за допомогою ходунків тільки в межах приміщення. Діагноз встановлений аналогічний зазначеному лікарем [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Похилий вік та непрацездатність до таких причин не відносяться. Наданими медичними документами підтверджено, що [PERSON] дійсно має певні захворювання, які обмежують її функції ходьби та опора здатності (ходьба за допомогою ходунків та милиці), має потребу в сторонньому догляді, але вказане захворювання прогресує на протязі більш ніж 15 років (на момент смерті спадкодавця більше 12 років), у період з 15 червня 2013 року до 15 грудня 2013 року на стаціонарному лікуванні не перебувала, лежачою хворою не була, мала догляд, який за нею здійснювала її онука, що є правонаступником позивачки у цій справі. Таким чином, у період з 15 червня 2013 року до 15 грудня 2013 року у [PERSON] не було суттєвих (істотних, непереборних) обставин, прямо пов`язаних із негативним (важким) станом його здоров`я, що об`єктивно перешкоджало (унеможливлювало) їй здійснити дії для подачі заяви у нотаріальну контору особисто або засобами поштового зв`язку. Отже, суд дійшов висновку про те, що стороною позивача не надано суду доказів, які б вказували на те, що здоров`я [PERSON] було настільки важким, що перешкоджало їй у своєчасній реалізації своїх спадкових прав. [PERSON] мала можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або викликати нотаріуса додому. Посилання на те, що вона мала очікуване сподівання про оформлення спадщини на її ім`я невісткою [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки юридична необізнаність особи, похилий вік сам по собі не можуть бути поважними причинами, а оформлення спадкових справ без участі спадкоємця, написання ним заяви тощо є неможливим. На час смерті спадкодавця ( [PERSON] ) [PERSON] за показами свідків [PERSON] та [PERSON] була вже без фіксуючої гіпсової пов`язки, докази її недієздатності суду не надано. Крім того, суд враховує, що [PERSON] до смерті невістки [PERSON] не цікавилася взагалі станом справ щодо спадщини та звернулася до нотаріуса саме з питання прийняття спадщини після смерті невістки [PERSON] , а з заявою про прийняття спадщини після смерті сина фактично приблизно за три роки після смерті сина. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд враховує похилий вік [PERSON] , характер її захворювання, який безпосередньо зумовлює об`єктивну обмеженість можливості у її вільному самостійному пересуванні, але при цьому враховує, що це захворювання вона мала вже фактично 12 років, проживала разом та була під наглядом своєї онуки ( [PERSON] ), до нотаріальної контори звернулася з досить значним за тривалістю пропуском строку, який фактично перевищує 2 роки 5 місяців після спливу шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщин, а тому суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для встановлення додаткового строку. Оскільки відуні підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, відсутні підстави для визнання частково недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1998 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення юридичних фактів обумовлено якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Так, вимога позову про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтована позивачем необхідністю реалізації нею права на спадкування. Разом з тим, неподання позивачем вчасно заяви про прийняття спадщини та неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1272 ЦК України, свідчить про те, що встановлення відповідного факту в цьому випадку не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав. Таким чином, вимога про встановлення факту родинних відносин у даному випадку є похідною та не підлягає задоволенню. Суд враховує, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 675/1888/15-ц. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 12 липня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed