Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2018 року звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 15655,33 грн. та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 4947,58 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішення Святошинського районного суду від 25.05.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання в розмірі ј частини заробітку щомісячно, починаючи з 31.03.2015р. до досягнення сином 23 років. Однак, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати аліментів за ним утворилася заборгованість, яка станом на 26.06.2019 року становить 15655,33 гривень. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 р. відкрито провадження в справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва (а.с. 7). З постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2015 року (а.с. 6), яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2/759/3238/15, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання в розмірі ј частини заробітку щомісячно, починаючи з 31.03.2015р. до досягнення сином 23 років. Дане рішення набуло законної сили 05.06.2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам складеного головним державним виконавцем Р.А. Суховолець, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 26.06.2019 року становить 15655,33 гривень (а.с.36) Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 15655,33 грн. підтверджено належними доказами, і з огляду на це підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам станом на 26.06.2019 року становить 15655,33 гривень, яка утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання доньки. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2015 року по травень 2018 року в сумі 4947,58 гривень. Даний розрахунок заборгованості та розрахунок неустойки (пені) відповідачем не спростований. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, виходячи з наступного розрахунку. Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2015 року по травень 2018 року становить 4947,58 гривень. На основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved