Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 18.12.2002р. між ним [PERSON] та [PERSON], був укладений договір міни, згідно якого [PERSON] поміняла належну їй земельну ділянку площею 5,9496га. на 5тон пшениці. У цей же день всі істотні умови договору сторонами були виконані, зокрема, йому, [PERSON], для подальшого належного оформлення майна був переданий разом з договором, Державний акт на право приватної власності на землю, а він передав [PERSON] обумовлену кількість пшениці. З цього часу він відкрито, безперервно володіє спірною земельною ділянкою. З метою належного оформлення свого права власності на спірну земельну ділянку, у квітні 2017р., він звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, своїм рішенням від 19.04.2017р., реєстратор відмовив йому в здійсненні реєстрації, оскільки він не надав оригіналів документів необхідних для державної реєстрації прав, зокрема це Державний акт на право приватної власності на землю. Враховуючи, що він добросовісно володіє земельною ділянкою понад 15 років поспіль, бажає належним чином оформити своє право власності на об'єкт, від якого добровільно відмовився власник, але в позасудовому порядку вирішити це питання не представляється можливим. Згідно довідки про середню ринкову вартість земельної ділянки від 26.04.2017р. її вартість становіть 50000,00грн. На підставі викладеного, він просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 5,9496га., кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 18.12.2002р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А. та зареєстрований в реєстрі за №9444 (а.с.8). Згідно ч.1, 4 ст.715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно умов договору [PERSON] поміняла належну їй земельну ділянку площею 5,9496га., кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що знаходиться на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району, та належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.11.2001р., на належну [PERSON] пшеницю в кількості 5 (п'ять) тон, що підтверджується копією Державного акту та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.03.2017р. (а.с.9-12). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та позовної заяви всі істотні умови договору сторонами були виконані, зокрема [PERSON] для подальшого належного оформлення майна був переданий разом з договором, Державний акт на право приватної власності на землю, а він передав [PERSON] обумовлену кількість пшениці. Згідно ч.1,2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З метою належного оформлення свого права власності на земельну ділянку, у квітні 2017р., [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Бондар Т.І. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, своїм рішенням від 19.04.2017р., реєстратор відмовив йому в здійсненні реєстрації, оскільки [PERSON] не надав оригіналів документів необхідних для державної реєстрації прав, зокрема це Державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №34844462 від 19.04.2017 року (а.с.13). Згідно довідки від 26.04.2017р. середня ринкова вартість земельної ділянки становіть 50000,00грн. (а.с.14). Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач [PERSON] є законним та добросовісним власником земельної ділянки на протязі 15 років поспіль, відповідач укладаючи договір міни, відмовився від свого права на спірну земельну ділянку, на даний час [PERSON] бажає належним чином оформити своє право власності на земельну ділянку, однак відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів позбавляє його в повній мірі реалізувати своє право власності на придбану земельну ділянку, відповідач проти задоволення позову не заперечує, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved