Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON], 18.04.2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив шлюб між ним та [PERSON], укладений 10 червня 2011 року, розірвати. В обґрунтування позову зазначив, що 10 червня 2011 року Виконкомом Комсомольської міської ради Старобешівського району, Донецької області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 27 від 10.06.2011 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та відсутності взаєморозуміння, у зв'язку з чим позивач та відповідач спільно не проживають з листопада 2015 року по теперішній час, ніяких сімейних стосунків не підтримують, взагалі не спілкуються. Протягом минулого часу ні позивач ні відповідач не намагалися відновити сімейні відносини. Спільних дітей у [PERSON] та [PERSON] не має. Спору про поділ спільного майна не має. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, наполягав на розлученні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просив справу розглянути за її відсутності, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 червня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 10 червня 2011 року Виконкомом Комсомольської міської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис 27. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки сторони наполягають на розлученні. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved