Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] 15.12.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.2015 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і більше 6 місяців вони з відповідачем проживають окремо. Шлюбних відносин між ними фактично не існує. Їх спільна дитини проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач їй матеріально не допомагає утримувати дитину, а їй самій важко утримувати їх дитину, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач офіційно ніде не працює, але займається самостійним заробітком, від якого має відповідний дохід, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, заявила суду про зменшення позовних вимог до суми 800 грн. щомісячно, просить позов задовольнити. Додатково та на запитання пояснила, що дитина здорова, власності не має, а сама позивачка на даний час є власником квартири, у якій проживає, тобто має окреме власне житло, її дохід складає в середньому 2000 грн. на місяць, позивачка рахується у декретній відпустці. Відповідач нерегулярно під час окремого проживання надавав їй допомогу, а саме тричі по 500 грн. та інші дрібніші суми на її вимогу, однак нерегулярно. Вказаних сум та власного доходу не вистачає для нормального утримання дитини. Так, позивачка витрачає щомісяця по 260 грн. на садочок сина, а також кошти на харчування та одяг, вважає, що витрати на утримання дитини сторони мають нести порівну. Відповідач здоровий, про інших утриманців їй не відомо. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати по 800 грн. щомісячно до повноліття сина, оскільки під час їх спільного проживання відповідач нерегулярно їздив на заробітку в Російську Федерацію, та його мати, що проживає за кордоном передавала йому 50-100 доларів та вказані кошти вони тратили на сім»ю, однак вказати конкретні суми доходу відповідача під час спільного проживання не змогла. На даний час дохід відповідача їй не відомий. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення із нього на користь позивачки на утримання сина 500 грн. щомісяця. Ваказав, що дитина та він здоровий, працездатний, немає інвалідності, має спеціальність помічника машиніста, працював за спеціальністю, однак звільнився через погані умови роботи та невелику зарплату. На даний час його середній щомісячний дохід складає 1500-2000 грн. Він неофіційно займається ремонтами, але його дохід не є регулярним. Крім того його мати перебуває за кордоном, та час від часу надає йому матеріальну допомогу, а відповідач проживає сам у належній матері квартирі. Які суми на утримання дитини тратить позивачка, йому не відомо. Він по мірі можливостей надав ій допомогу під час окремого проживання, перераховуючи на її рахунок суми по 500 грн. Із батьком, який проживає окремо від сім»ї відносин не підтримує. Вважає, що сума у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання сина є достатньою та посильною. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.06.2012 р. (а.с.8), 26.12.2012 р. позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 7) Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Дитина проживає разом із матір'ю - [PERSON] в [ADDRESS]. (а.с. 4). Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитини, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання дитини до її повноліття. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 з 1 січня становить 1167 гривень із поступовим його збільшенням до 1313 грн. з 01.12.2016 року. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а тому на даний час розмір витрат на утримання дитини, має забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини на рівні, встановленому законом, з урахуванням того, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, Враховуючи задовільне матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, добрий стан здоров'я, те, що відповідач є працездатним, має можливість працювати, скрутне матеріальне становище дитини, добрий стан здоров'я дитини, відповідно до ст. 182 СК України, часткове визнання позову [PERSON], суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 15.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів є розумним, справедливим, обґрунтованим та законним, відповідає інтересам та потребам дитини, дасть можливість забезпечити прожитковий мінімум дитини відповідного віку на рівні встановленому законом. Позивачкою не доведено суду належними та допустими доказами можливість відповідача сплачувати аліменти що розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в редакції закону, що діяв на час подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial