Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[INFO] року помер дядько позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,78 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Першого Травня с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач заявляє, що має право спадкувати після смерті [PERSON] і є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності (п. 3 позовної вимоги, а.с. 4). Будучи викликаним в судове засідання на 22 липня 2014 року для дачі особистих пояснень (а.с. 26) та будучи належним чином повідомленим про день, час і місце цього судового засідання (а.с. 27), позивач залишив виклик до суду без реагування. Представник відповідача - Вищеольчедаївської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 25). На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону, суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і про продовження судового розгляду. Суд, розглянувши справу, вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 7). Випискою із списку громадян членів КСП ім. 1 Травня с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району № 7 від 08 січня 2014 року (а.с.16), випискою із книги реєстрації сертефікатів на право на земельну частку № 03-4/005 від 23 січня 2014 року (а.с.17) та довідкою Вищеольчедаївської сільської ради № 6 від 08 січня 2014 року (а.с.13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП ім. Першого Травня с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області площею 3,78 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Однак, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, вони не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, а коли цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ст. 5 ЦК України). Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України) і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (п. 4). Відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. За положеннями ст. 525 ЦК Української РСР та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Отже, до правовідносин щодо права спадкування після смерті [PERSON] мають застосовуватися правила розділу УП Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 23) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишив. Свідоцтвом про народження позивача (а.с 9), свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] (а.с.10). та витягом з Державоного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо [PERSON] (а.с. 11), стверджується, що позивач - племінник спадкодавця [PERSON]. Цивільним законодавством, що було чинне на момент відкриття спадщини, було передбачено дві черги спадкоємців за законом. Зокрема, до першої черги належали діти, другий з подружжя та батьки (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР), а до другої - брати і сестри, дід та бабка (ст. 530 ЦК УРСР). У позовній заяві позивач не зазначив закон, на підставі якого він вважає себе спадкоємцем (єдиним) померлого [PERSON] Одночасно, до матеріалів позовної заяви додано свідоцтво про смерть батька позивача - [PERSON], - яка настала [INFO] року. Якщо припустити, що позивач вважає себе спадкоємцем за правом представлення, то в законодавстві станом на момент відкриття спадщини за правом представлення могли спадкувати лише онуки і правнуки спадкодавця (ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР), а якщо він вважає себе спадкоємцем по спадковій трансмісії, - то такий перехід права на прийняття спадщини міг бути за умови, що на момент відкриття (18.03.2003 року) спадщини був живий спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом (батько позивача) (ст. 551 ЦК УРСР). Таким чином, [PERSON] не має права спадкувати за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 524 ЦК УРСР, якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed