Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] 07 квітня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, моральної шкоди і витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові та з представником в ході судового засідання посилалися на те, що позивачка [PERSON] є власницею земельних ділянок загальною площею 0.0084 га, розташованих на землях [ADDRESS] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДП № 021772 від 28 квітня 2000 року. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Державна реєстрація права власності зазначених земельних ділянок відбулась 12 грудня 2016 року. Зазначеним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери: 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088. Є Акти виносу в натуру та приймання - передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж зазначених земельних ділянок складений від 12 листопада 2019 року. Відповідач [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки, площею 0.0443 га, яка розташована на території [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2000 року, посвідченого завідуючим Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О., реєстровий № 1- 1828, спадкова справа № 800/99 - на майно, яке належало її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП № 078020 від 30 жовтня 2000 року. Земельні ділянки позивача від земельної ділянки відповідача відділяє капітальні цегляні стіни з воротами, які відповідач побудував самовільно, незаконно та з порушенням прав позивача на частину земельних ділянок і таким чином захопила частину земельної ділянки, належної позивачці у розмірі 2.29 кв. м, що позбавляє позивачку можливості використовувати вказану територію за її власним розсудом та потребами. Позивачка зазначає, що вона особисто, а також члени її родини звертались до відповідача з проханням про демонтаж незаконно збудованих стін та воріт й перенесення їх з частини її території на власну територію відповідача, однак відповідач на прохання не реагувала. 01 листопада 2019 року позивач зверталась до Соборної районної умісті Дніпрі ради з заявою розглянути зазначений земельний спір, який був розглянутий постійною комісією з питань розгляду земельних спорів Соборної районної у місті Дніпрі ради. Рішенням № 258 від 17 грудня 2019 року Соборної районної у місті Дніпрі Ради VII скликання XX VIII сесії, розглянувши протокол постійної комісії з питань розгляду земельних спорів від 21 листопада 2019 року № 2, було вирішено рекомендувати власнику земельної ділянки за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] відновити межі земельних ділянок за адресою [ADDRESS] з кадастровими номерами 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088 з метою усунення перешкод у користуванні даними ділянками шляхом перевлаштування споруд огорожі та воріт на власну земельну ділянку. Проте відповідачка не виконала зазначених рекомендацій, чим, як зазначає позивач, завдала позивачу: матеріальні збитки, які складаються із 3000 гривень, витрачених позивачем на проведення обстеження з метою отримання актів виносу в натуру та прийманні-передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж меж зазначених вище земельних ділянок, які належать позивачу від 12 листопада 2019 року; судового збору за подачу позову немайнового характеру і майнового характеру, судового збору за подачу позову про відшкодування моральної шкоди та за правову допомогу, юридичні послуги, що надані адвокатом. До відносин користування власником житлового будинку (будівлі, споруди) земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок (будівля, споруда) як до правовідносин, що тривають, застосовується законодавство, що діє протягом періоду користування земельною ділянкою. Норми законодавства, якими змінено правовий режим та умови користування такими земельними ділянками, повинні застосовуватися також і до умов користування земельною ділянкою, які існували до відповідних змін. Відповідач не бажає вирішувати питання належного встановлення порядку користування їх власними земельними ділянками в повному обсязі, що обмежує права позивача як власника, є незаконним і також порушує права позивача. Вказане, на їх думку (позивача і представника), порушує права сторони позивача, відповідач цим фактично створив перешкоди позивачу в користуванні частиною її (позивача) земельною ділянкою, запропонували добровільно вирішити спір, отримали відмову, звернення до правоохоронних та інших органів ні до чого не призвело, є спір, тому позивач, враховуючи викладене, просила суд зобов`язати [PERSON] за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками за адресою [ADDRESS] та відновити межі земельних ділянок шляхом перевлаштування споруд огорожі та воріт на власну земельну ділянку згідно актам виносу в натуру та приймання-передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж межі земельних ділянок, а також стягнути з відповідача на користь позивача вказані матеріальні збитки, 20 000 відшкодування моральної шкоди і судові витрати, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з представником позовні вимоги не визнали повністю, вказавши на те, що будь-яких правовідносин з позивачами стосовно їх власних земельних ділянок не мають, вказаними воротами і частиною земельної ділянки позивачки користувалися давно з її ж згоди, на їх пропозицію вирішити питання користування вказаною частиною ділянки позивачки отримали відмову, позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу про створення вказаних в позові перешкод, а також правових підстав для висування зазначених вимог, прав сторін і третіх осіб відповідач не порушував, шкоду нікому не завдавав, позивачка взагалі пропустила строк позовної давності, просили рішення винести по закону за наявними матеріалами справи та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради проти задоволення позову не заперечував, підтримав викладені позивачем в позові обставини і вважав за можливе задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін і їх представників, з`ясувавши думку сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею земельних ділянок загальною площею 0.0084 га, розташованих на землях Жовтневого району (теперішня назва Соборний район) міста Дніпропетровська (теперішня назва [ADDRESS] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДП № 021772 від 28 квітня 2000 року. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Державна реєстрація права власності зазначених земельних ділянок відбулась 12 грудня 2016 року. Зазначеним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери: 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088. Є Акти виносу в натуру та приймання - передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж зазначених земельних ділянок складений від 12 листопада 2019 року. Відповідач [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки, площею 0.0443 га, яка розташована на території Жовтневого району (теперішня назва Соборний район) міста Дніпропетровська (теперішня назва місто Дніпро) по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2000 року, посвідченого завідуючим Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О., реєстровий № 1- 1828, спадкова справа № 800/99 - на майно, яке належало її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП № 078020 від 30 жовтня 2000 року. Земельні ділянки позивача від земельної ділянки відповідача відділяє капітальні цегляні стіни з воротами, які відповідач, на думку позивача, побудував самовільно, незаконно та з порушенням прав позивача на частину земельних ділянок і таким чином захопила частину земельної ділянки, належної позивачці у розмірі 2.29 кв. м, що позбавляє позивачку можливості використовувати вказану територію за її власним розсудом та потребами. Позивачка зазначає, що вона особисто, а також члени її родини звертались до відповідача з проханням про демонтаж незаконно збудованих стін та воріт й перенесення їх з частини її території на власну територію відповідача, однак відповідач на прохання не реагувала. 01 листопада 2019 року позивач зверталась до Соборної районної умісті Дніпрі ради з заявою розглянути зазначений земельний спір, який був розглянутий постійною комісією з питань розгляду земельних спорів Соборної районної у місті Дніпрі ради. Рішенням № 258 від 17 грудня 2019 року Соборної районної у місті Дніпрі Ради VII скликання XX VIII сесії, розглянувши протокол постійної комісії з питань розгляду земельних спорів від 21 листопада 2019 року № 2, було вирішено рекомендувати власнику земельної ділянки за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] відновити межі земельних ділянок за адресою [ADDRESS] з кадастровими номерами 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088 з метою усунення перешкод у користуванні даними ділянками шляхом перевлаштування споруд огорожі та воріт на власну земельну ділянку. Проте відповідачка не виконала зазначених рекомендацій, чим, як зазначає позивач, завдала позивачу: матеріальні збитки, які складаються із 3000 гривень, витрачених позивачем на проведення обстеження з метою отримання актів виносу в натуру та прийманні-передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж меж зазначених вище земельних ділянок, які належать позивачу від 12 листопада 2019 року; судового збору за подачу позову немайнового характеру і майнового характеру, судового збору за подачу позову про відшкодування моральної шкоди та за правову допомогу, юридичні послуги, що надані адвокатом. До відносин користування власником житлового будинку (будівлі, споруди) земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок (будівля, споруда) як до правовідносин, що тривають, застосовується законодавство, що діє протягом періоду користування земельною ділянкою. Норми законодавства, якими змінено правовий режим та умови користування такими земельними ділянками, повинні застосовуватися також і до умов користування земельною ділянкою, які існували до відповідних змін. Виходячи зі змісту всіх редакцій статті 120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може, на думку сторони позивача, бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Водночас зі змісту статті 125 ЗК України випливає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Отже, зважаючи на положення статті 125 ЗК, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідач не бажає вирішувати питання належного встановлення порядку користування їх власними земельними ділянками в повному обсязі, що обмежує права позивача як власника, є незаконним і також порушує права позивача. Вказане, на їх думку (позивача і представника), порушує права сторони позивача, відповідач цим фактично створив перешкоди позивачу в користуванні частиною її (позивача) земельною ділянкою, запропонували добровільно вирішити спір, отримали відмову, звернення до правоохоронних та інших органів ні до чого не призвело, є спір, вирішити спірне питання сторони в добровільному порядку не можуть, тому позивач вимушена звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 152 ЗК України 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Судом з`ясовано, що дійсно позивачка [PERSON] є власницею земельних ділянок загальною площею 0.0084 га, розташованих на землях Жовтневого району (теперішня назва Соборний район) міста Дніпропетровська (теперішня назва [ADDRESS] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДП № 021772 від 28 квітня 2000 року. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Державна реєстрація права власності зазначених земельних ділянок відбулась 12 грудня 2016 року. Зазначеним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери: 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088. Є Акти виносу в натуру та приймання - передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж зазначених земельних ділянок складений від 12 листопада 2019 року. Відповідач [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки, площею 0.0443 га, яка розташована на території Жовтневого району (теперішня назва Соборний район) міста Дніпропетровська (теперішня назва місто Дніпро) по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2000 року, посвідченого завідуючим Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кулешовим Я.О., реєстровий № 1- 1828, спадкова справа № 800/99 - на майно, яке належало її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП № 078020 від 30 жовтня 2000 року. Земельні ділянки позивача від земельної ділянки відповідача відділяє цегляні стіни з воротами, які відповідач побудував самовільно, незаконно та з порушенням прав позивача на частину земельних ділянок і таким чином захопила частину земельної ділянки, належної позивачці у розмірі 2.29 кв. м, що позбавляє позивачку можливості використовувати вказану територію за її власним розсудом та потребами. Позивачка зазначає, що вона особисто, а також члени її родини звертались до відповідача з проханням про демонтаж незаконно збудованих стін та воріт й перенесення їх з частини її території на власну територію відповідача, однак відповідач на прохання не реагувала. 01 листопада 2019 року позивач зверталась до Соборної районної умісті Дніпрі ради з заявою розглянути зазначений земельний спір, який був розглянутий постійною комісією з питань розгляду земельних спорів Соборної районної у місті Дніпрі ради. Під час засідання вказаної Комісії позивачкою було надала до вивчення Акт виносу в натуру та приймання - передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж межі земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:267:0087 від 12 листопада 2019 року, виконаний експертом інженером - геодезистом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат інженера - геодезиста № 010311 від 10 січня 2014 року, виданий Київським Національним Університетом будівництва і архітектури) та Акт виносу в натуру та приймання - передачі під охорону довгострокових межових знаків, встановлених вздовж межі земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:267:0088 від 12 листопада 2019 року, виконаний експертом інженером - геодезистом Пітько С.М. (кваліфікаційний сертифікат інженера - геодезиста № 010311 від 10 січня 2014 року, виданий Київським Національним Університетом будівництва і архітектури). Комісія, вивчивши всі докази та пояснення, встановила, що відповідно до план - схем частина земельних ділянок з кадастровими номерами 1210100000:03:267:0087 та 1210100000:03:267:0088, а саме - 2.29 кв. м., знаходиться за спорудами, які звели власники домоволодіння по [ADDRESS] , таким чином захопивши 2.29 кв. м. земельної ділянки позивачки приватної власності. Вказане рішення комісії було отримане відповідачем під підпис. Вказані матеріали та висновки комісії, крім того, були спрямовані до відома Соборної районної у місті Дніпрі Ради для розгляду на сесії. Згідно Рішення № 258 від 17 грудня 2019 року Соборної районної у місті Дніпрі Ради VII скликання XXVIII сесії,

Outcome: partial