Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач, [PERSON] ), третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його матір - [PERSON] . На день смерті [PERSON] належала земельна ділянка, площею 6.77 та, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Печенізької селищної ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 713385 від 15.08.2001. [PERSON] 31.10.2018 склала заповіт, який було посвідчено Кормільцем М.П., приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області, реєстровий номер № 867, згідно якого вона заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Заповіт не змінено на день смерті спадкодавиці. Позивач вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу СОVID-19» (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України корона вірусу СОVID -19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин та відповідні обмежувальні заходи з 12.03.2020, які неодноразово продовжувались протягом 2020 року. Також, на території України продовжує весь час діяти з 1 вересня 2020 року адаптивний карантин. Позивач зазначає, що після смерті матері, через карантин, він не звернувся у встановлений 6 місячний строк до нотаріальної контори, оскільки вважав, що наявність у нього заповіту на майно дає йому право в будь-який час, без обмежень звернутися до нотаріальної та оформити спадщину. Однак, звернувшись до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, йому було відмовлено по причині пропуску строку звернення з заявою для прийняття спадщини. У зв`язку з чим, просить суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] відзив на позов у встановлений законом строк не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Чугуївська ДНК Харківської області у встановлений законом строк письмові пояснення по справі не надала. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що визнає позов повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі та поросив винести рішення у справі у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши позицію сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачами позову та приходить до висновку про ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.1957. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №713385 від 15.08.2001 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 6.77 та, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Печенізької селищної ради. 31.10.2018 [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільцем М.П., реєстровий номер № 867, згідно якого вона заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.09.2020 [PERSON] померла [INFO] . Згідно довідки виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 18.05.2021 №02-30/934, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач у встановлений законом 6 місячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідност.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1ст. 1270 ЦК України. Згідно ч. 2ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вищезазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України ,викладеній у постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» , вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 року по справі №314/2550/17. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд також враховує свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, що узгоджується з правовими висновками, щодо застосування ст. 1272 ЦК України, викладені Верховним Судом України в постановах від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року № 6-1215цс16, Враховуючи свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, з огляду на те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 28.03.2021 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався у зв`язку із карантинними обмеженнями, що діяли на території України, суд визнає поважними зазначені причини, як такі, що створили істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( ч. 1ст. 4 ЦПК України). Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Крім того, суд встановив, що позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому вважає за необхідне призначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved