Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] 23.03.2017 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що 05.04.2002 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарської будівлі, розташованих за адресою: 2-й провул. Чернишевського (на даний час 2-й провулок [PERSON]), буд.4 м. Сокиряни Чернівецької області. 24.02.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено в зв`язку з тим, що ним пропущено строк встановлений законодавством для прийняття спадщини. Поважних причин для поновлення строку прийняття спадщини у позивача немає. З часу смерті [PERSON] та по даний час позивач відкрито, безперервно володіє вищезазначеним житловим будинком з господарськими будівлями. Просить на підставі ст.344 ЦК України визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 23,70 кв.м., житловою площею 15,10 кв.м. та господарську будівлю - сарай, які розташовані за адресою: 2-й провул. [PERSON] (Чернишевського), буд.4 м.Сокиряни Чернівецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити Представник відповідача - Сокирянської міської ради Чернівецької області [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду без його присутності. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії дубліката свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 17.12.1964 року Сокирянської селищної ради та зареєстрований 18.01.1965 року в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації за реєстрованим №1264, судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: 2-й провул. Чернишевського (на даний час 2-й провулок [PERSON]), буд.4 м.Сокиряни Чернівецької області, належав на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до довідки, виданої 20.02.2017 року за №69 КП «Сокирянське РБТІ», будинковолодіння, яке розташоване за адресою: 2-й провул. О. Бондаря, буд.4 складається з житлового будинку, літ. А, загальною площею 23,70 кв.м., житлової площі 15,10 кв.м. та господарської будівлі, літ. Б. сарай. Загальна оцінка вартості даного майна складає 18368 грн. З копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №132679, виданого повторно 12.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області, встановлено, що [PERSON] померла 05.04.2002 року в м.Сокиряни Чернівецької області. З копії свідоцтва про народження серії ЯЯ №790580, виданого 26.04.1952 року Сокирянським райвідділом ЗАГС, встановлено, що позивач [PERSON] народився 09.04.1952 року і його матір`ю була [PERSON] З постанови, виданої 24.02.2017 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], встановлено, що позивачу відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] в зв`язку з пропуском строку, встановленим законодавством для прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46875421, виданого 24.02.2017 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], відсутні відомості щодо реєстрації спадкової справи щодо спадкодавця [PERSON], яка померла 05.04.2002 року. Крім того, з наведених у позовній заяві, обставин, які згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено обставину відкритого, безперервного володіння позивачем вищезазначеним нерухомим майном, починаючи з часу смерті [PERSON] та по даний час. Відповідно до частини першої 344 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, набувальна давність може застосовуватися для набуття права власності на нерухоме майно, лише з 01.01.2001 року, незалежно від того, якщо строк володіння розпочався раніше. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати наступне: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше десяти років. Оскільки позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача відповідно суд не вирішує питання щодо розподілу зазначених витрат. На підставі ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України та

Outcome: approved