Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] 25 вересня 2014 року звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи вимогу тим, що [INFO] в місті Севастополь АР Крим померла її мати - [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку розміром 7.08 гектари, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ ХС № 032384, виданим Степненською сільською радою 19 березня 2003 року, земельна ділянка розташована на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району. За життя мати склала заповіт, посвідчений 04 липня 2003 року Степненською сільською радою, за яким померла заповіла [PERSON] земельну ділянку. 27 липня 2013 року позивач подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON], цього ж дні сестра [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу № 54803520, номер нотаріуса 13/2013. Зараз, звернувшись до приватного нотаріуса міста Севастополя [PERSON] з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину, отримала відмову у видачі свідоцтва, оскільки юрисдикція діяльності нотаріусів АР Крим на цей час належить до держави Росії, що унеможливлює на теперішній час видачу с свідоцтва на право на спадщину щодо земельної ділянки, яка находиться на території України. Прийнятий закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території «від 15.04.2014 року № 1207-УІІ не визнає територію Криму територією іноземної держави, це позбавляє нотаріуса за місцем находження земельної ділянки правових підстав на видачу свідоцтва про право на спадщину, що є перепоною у вирішенні цього питання шляхом звернення до Державного нотаріуса. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві мотиви, просила задовольнити позов з підстав, викладених в ній. Представник Степненської сільської ради Нижньосірогозького району [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що дійсно померла [PERSON] за життя отримала на законних підставах земельну ділянку загальною площею 7.08 гектари відповідно до розпорядження № 33 від 18 березня 2003 року Нижньосірогозької райдержадміністрації, земельна ділянка розташована на території Степненської сільської ради, складається з двох часток, одна площею 6,14 гектари, друга 0,94 гектари. Позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON]. За життя [PERSON] 04 липня 2003 року заповіла на випадок смерті належну їй земельну ділянку площею 7,08 гектари дочці [PERSON], заповіт було зареєстровано та завірено Степненською сільською радою. Заперечень проти позову [PERSON] не заявлено. Оскільки спору між сторонами стосовно позовних вимог позивача не виникло, відповідач визнає вимоги позивача, на думку суду у відповідності зі ст. 130 п. 4 ЦПК України судове рішення може бути ухвалено у попередньому судовому засіданні. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в селі Степне Нижньосірогозького району Херсонської області, актовий запис № 78 від 06 жовтня 1962 року, батьком дитини вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 24 серпня 1985 року, який зареєстровано Степненською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області, актовий запис № 11. Після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до свідоцтва про смерть від 01 лютого 2013 року [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 81 року в м. Севастополь (а.с. 4). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 032384 [PERSON] належала земельна ділянка площею 7,08 га. на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 403/405 (а.с. 16). Відповідно до наданої комунальним підприємством ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 Севастопольської міської ради довідки № 893 від 23.07.2013 року [PERSON] була прописана постійно з 27 травня 2008 року [ADDRESS], знята з реєстрації у зв'язку зі смертю (а.с. 14). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначена земельна ділянка. Спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], про що свідчить заповіт, складений померлою [PERSON] за життя, та посвідчений 04 липня 2003 року секретарем Степненської сільської ради Нижньосірогозького району [PERSON] (а.с. 10). Заяву про прийняття спадщини за заповітом позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON] в установлений законом строк 27 липня 2013 року (а.с. 12), але у зв'язку з вчиненою збройними силами Російської Федерації у березні 2014 року анексією території АР Крим, після вказаних подій нотаріус нотаріальної палати міста Севастополя [PERSON] відмовився оформити право на спадщину після померлої [PERSON] на земельні ділянки у зв'язку з тим, що вони знаходяться на території України (а.с. 13). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи, що померла [PERSON] залишила після своєї смерті заповіт на належні їй земельні ділянки, розташовані на території Степненської сільської ради Нижньосірогозького району, то спадкування повинно відбуватися за заповітом, оскільки у свідоцтві про народження спадкоємця [PERSON] прізвище матері вказане «[PERSON]» (а.с. 7, 10). Відповідно до заяви про відмову від прийняття спадщини від 27 липня 2013 року, аподанорї приватному нотаріусу м. Севастополя, дочка спадкодавці [PERSON] - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини (а.с. 11). Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] втратила можливість оформити своє право на спадщину за незалежних від її волі обставин у зв'язку з анексією Російською Федерацією АР Крим, вона відповідно до норм ст. 1223 ч. 1 має право на спадщину за заповітом, вона своєчасно звернулася з відповідною заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в м. Севастополі - останньому місці проживання спадкодавця, тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від неї. На підставі викладеного, заслухавши пояснення позивача, позицію зацікавленої сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, заявлені [PERSON], як обґрунтовані.

Outcome: approved