Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] в грудні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що між сторонами 14.10.1995 року у Вінницькому міському відділі РАГС зареєстровано шлюб, актовий запис № 2663. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, хоча проживають в одному помешканні. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2014 року по справі № 127/12907/14-ц відповідач до 31.05.2015 року сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня предявлення позову, а саме з 19.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки по теперішній час. Позивач зазначає, що потреби дитини значно зросли. Дочка навчається у 10 класі фізико-математичної гімназії № 17 у м. Вінниці, крім того, відвідує додаткові уроки з математики, посилено готується до вступу до ВНЗ після закінчення середньої школи. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання у школі купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. У звязку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила стягувати з [PERSON], на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову, надавши суду відзив. Відзив мотивований тим, що відповідач з 22.07.209 року є інвалідом 3 групи по загальному захворюванню. Останніми роками, незважаючи на постійне лікування, стан здоровя різко погіршується. Також відповідач має стареньку матір, яка проживає у м. Києві, і у звязку з чим змушений значну частину часу проводити у неї та доглядати за нею. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 14.10.1995 року у Вінницькому міському відділі РАГС зареєстровано шлюб, актовий запис № 2663. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 192588 від 11.06.2003 року. 09.07.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення (цивільна справа № 127/12907/14-ц), згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня предявлення позову, а саме з 19.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з наказу № 8 від 03.12.208 року про прийняття на тимчасове робоче місце для проведення тимчасових робіт прийнято [PERSON] на тимчасове робоче місце для виконання тимчасових робіт на посаді продаець - консультант з 04.12.2018 року по 28.12.2018 року на умовах повного робочого часу з окладом у розмірі 3723,00 грн. Суд, ухвалюючи дане рішення та визначаючи розмір аліментів, враховував матеріальний стан платника аліментів та матері і дітей. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст. 1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охоронудитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до\~Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України\~та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також\~статтю 183\~СК України доповнено частиною пятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Також суд зазначає, що в подальшому відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідною вимогою щодо зменшення розміру аліментів тощо. Що стосується періоду, з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі, суд враховує, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial