Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до ЗМР, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції у Запорізької області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною Біржею «Титан-Інвест» від 13.01.1997 року, реєстраційний номер Н-2037 належить квартира № 37, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. № 132. Позивачі володіють відповідно по ? частиною квартири. Оплата нерухомого майна здійснена позивачами у повному обсязі, станом на 1997 рік зобовязань, нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі, не було. Згідно з договором купівлі-продажу нерухомості та відповідно до ст. 227 ЦК України, угода підлягала реєстрації у ОП ЗМБТІ за місцем розташування обєкта нерухомості, що було зроблено позивачами, про що в договорі є відповідна відмітка, в якій зазначено, що квартира належить їм на праві приватної власності. При укладанні договору позивачам було розяснено, що договір має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі, також у самому договорі було вказано, що відповідно до ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про Товарну Біржу», цей договір зареєстровано на Товарній Біржі «Тітан-Інвест» за реєстраційним номером Н-2037 від 13.01.1997 року. Позивачам відомо, що правочин посвідчений товарною біржею без подальшого нотаріального посвідчення не є правовстановлюючим документом, а тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав та обовязків. Вважать, що вони в законному порядку набули право власності на вказану квартиру, так як правочин відповідав діючому на той час законодавству. Посилаючись на вищевказане, просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, житлового приміщення однокімнатної квартири № 37, що знаходиться за адресою: вул. Космічна, буд. № 132 у м. Запоріжжі, яка розміщена на першому поверсі пяти поверхневого будинку, загальною площею 29,9 кв. м, в тому числі житловою площею 16,7 кв. м, підсобна 13,2 кв. м, зареєстрований 13.01.1997 року Товарною Біржею «Титан-Інвест», за реєстраційним номером Н-2037, дійсним, визнати за [PERSON] право власності на ? частину нерухомого майна, житлового приміщення однокімнатної квартири № 37, що знаходиться за адресою: вул. Космічна, буд. № 132 у м. Запоріжжі, яка розміщена на першому поверсі пяти поверхневого будинку, загальною площею 29,9 кв. м, в тому числі житловою площею 16,7 кв. м, підсобна 13,2 кв. м, визнати за [PERSON] право власності на ? частину нерухомого майна, житлового приміщення однокімнатної квартири № 37, що знаходиться за адресою: вул. Космічна, буд. № 132 у м. Запоріжжі, яка розміщена на першому поверсі пяти поверхневого будинку, загальною площею 29,9 кв. м, в тому числі житловою площею 16,7 кв. м, підсобна 13,2 кв. м. Позивачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірили представляти адвокату [PERSON], яка надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з′явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства України. Представник третьої особи ТОВ «ЗМБТІ» судове засідання не з′явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на розсуд суду. Представник третьої особи Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізької області судове засідання не з′явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.01.1997 року [PERSON] діючи від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір було вчинено на Товарній біржі «Титан-Інвест», відповідно до вимог діючого законодавства на той час. Позивачі володіють відповідно по ? частиною квартири. Відповідно до листа ОП ЗМБТІ від 19.01.2010 року за № 628 право власності на ? частину квартири № 37 за адресою: вул. Космічна, буд. № 132 у м. Запоріжжі зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною Біржею «Титан-Інвест» 13.01.1997 року реєстраційний номер Н-2037. На підставі реєстрації договору купівлі-продажу квартири від 13.01.1997 року у ОП ЗМБТІ позивачам було видано технічний паспорт на квартиру № 37 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. № 132. Вищевказаний технічний паспорт виготовлений станом на 08.04.2010 року. Частиною 2 статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що\~\~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Частиною 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу від 13.01.1997 року), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ч. 2\~ ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов'язкове нотаріальне посвідчення\~Цивільним кодексом УРСР\~було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» у законодавстві розрізняються. Таким чином після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали. Таким чином, правочин відповідав діючому на той час законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 335 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи, що обидві сторони\~\~повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, зареєстрували її на товарній біржі, будучи впевненими в його законності, та позивачі в даний час не мають можливості розпорядитися своїм майном, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved