Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] (надалі Позивач) 13 грудня 2012 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 256 грн.60 коп. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди сину та в сумі 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої йому, внаслідок події, що мала місце 21 вересня 2012 року, мотивуючи свої вимоги тим, що близько 08 год. того дня його син [PERSON] поспішав вивести на подвір'я будинку свою собаку породи пудель та не чекаючи ліфта із собакою на руках спускався сходами з 9 поверху. На 5 поверсі відчинились вхідні двері квартири [NUMBER] і з квартири вибігла собака породи стаффорширський тер'єр Цезар та напав на дитину, вкусивши за ногу, живіт та кисть правої руки, намагаючись вирвати з рук сина пуделя. Вирвавши пуделя Цезар почав його кусати. В цей час вийшов господар Цезаря та забрав собаку. Після цього мати дитини викликала швидку медичну допомогу і сина було доставлено в травмопункт міської лікарні з метою надання медичної допомоги. В міську лікарню прибули працівники міліції. З приводу нападу собаки на дитину було складено протокол про адміністративне правопорушення та власника собаки було притягнуто до адміністративної відповідальності. В цей день дитина школу не відвідувала через фізичний біль та пережитий стрес, а згодом звернулись до невропатолога та витратили кошти на лікування, про що свідчать квитанції про купівлю ліків. Дитина злякалась, стала гірше навчатись, батьки змушені були звертатись до психолога. Просить суд прийняти до уваги, що собака Цезар раніше нападала на сусідів. Моральну шкоду оцінює в сумі 5 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди сину та в сумі 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої йому внаслідок перенесених ним переживань. В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути з відповідача суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди та судові витрати. Зустрічні позовні вимоги не визнає. Інтереси позивача в суді за угодою представляв [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує, що його собака по кличці Цезар дитину не кусав, батьки заставили дитину сказати в суді в жовтні 2012 року неправду, що його покусала собака. Стверджує, що того дня, 21 вересня 2012 року вранці дійсно собаки гризлись між собою на міжсходинковій площадці, дитина стояла біля стіни, а він розбороняв собак. Згодом дитину з собачкою заштовхали до ліфту та вони поїхали вниз. Просить суд врахувати, що коли він розбороняв собак, то собака [PERSON] покусала його за руку, у нього погіршилось здоров'я, він також переніс нервові переживання через неправду. Того дня він заходив до [PERSON] та запитував як почувається їх собака, пропонував послуги ветлікаря. Тоді в квартирі йому не говорили, що дитина постраждала. Вважає, що [PERSON] теж порушили Правила вигулу собак, оскільки дитина без нагляду дорослих вигулювала собаку. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] суму на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 10 000 грн. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на викладені обставини та просять суд задовольнити зустрічні позовні вимоги. Інтереси відповідача в суді за угодою представляла [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню частково, за зустрічним позовом позовні вимоги також підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 -11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1187, 1192, 1193 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягають з'ясуванню такі питання: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача вини та вини останнього в заподіянні шкоди. За змістом ст. 1187 ЦК України шкода, завдана особі джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем незалежно від наявності вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, що пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогне-небезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.ст. 1192, 1193 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом враховується вина потерпілого та матеріальне становище фізичної особи, яка завдала шкоди. Судом встановлено, що між сторонами склались вкрай неприязнені стосунки. Судом також встановлено, що 21 вересня 2012 року близько 08 години ранку, коли відкрились вхідні двері, собака відповідача породи стаффорширський тер'єр по кличці Цезар вибігла з квартири подружжя [PERSON] на міжсходинкову площадку, де в цей час проходив малолітній [PERSON] з собакою породи пудель та сталась сутичка між собаками. З квартири вийшов [PERSON] та розбороняв собак. Суд приймає до уваги, що відносно [PERSON] 21 вересня 2012 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 154 ч.2 КУпАП, по факту, що мав місце 21 вересня 2012 року, за порушення ним Правил тримання собак та допустив, що його собака породи стаффордширський тер'єр вискочила без намордника на сходовий майданчик та спричинила тілесні ушкодження неповнолітньому [PERSON] Згодом, 18 жовтня 2012 року за постановою судді Олександрійського міськрайонного суду у цій адміністративній справі [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.2 КУпАП т у виді штрафу в сумі 85 грн. Собаку породи стаффордширський тер'єр по кличці Цезар за постановою було конфісковано у [PERSON] Постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2012 року була оскаржена, однак [PERSON] було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу без розгляду. Суд вважає доведеним, що саме внаслідок порушення [PERSON] Правил вигулу собак, оскільки саме йому належала собака породи стаффордширський тер'єр по кличці Цезар, були спричинені неповнолітньому пошкодження. Судом встановлено, що в момент коли розбороняли собак малолітній [PERSON] отримав садна правої руки, на рівні вище пупка, в правій підколінній ямці, по зовнішній поверхні лівого стегна синець та синець на задній поверхні лівої гомілки в середній третині (так вказано в акті медичного обстеження від 25 вересня 2012 року), а у [PERSON] були наявні дві рани правої руки (так вказано в акті медичного обстеження від 24 вересня 2012 року). Суд не погоджується із доводами позивача, що собака відповідача покусав його сина, намагаючись вирвати з рук пуделя, оскільки до суду не було надано достовірних та належних доказів цього. Суд приймає до уваги, що судово - медичної експертизи не було проведено. Згідно запису в медичній картці в травмопункті міської лікарні внесено запис про множинні садна у дитини. В картці не зроблена відмітка, що дитину доставила карета швидкої допомоги. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] з приводу наявних в дитини укусів собаки, оскільки до суду не надані належні докази того, що укуси були на тілі дитини. Суд також критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що з дитиною нічого не сталось, коли довелось розтягувати собак вранці 21 вересня 2012 року, оскільки дитині було призначено курс лікування у лікаря невропатолога. Суд приймає до уваги, що на час розгляду справи в суді сторонами добровільно не було вирішено питання щодо відшкодування збитків. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить із того, що вважає доведеним, що на лікування неповнолітнього були понесені витрати на загальну суму 722 грн. 90 коп., що підтверджується чеками на придбання ліків, які суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Суд вважає, що право дитини позивача було порушено, а порушене право підлягає захисту. Суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не в повній мірі позивачем у справі доведено розмір матеріальних збитків завданих внаслідок пошкодження одягу, зокрема вартості брюк спортивних в сумі 261 грн. 90 коп. Оглянувши пошкоджений одяг, суд дійшов висновку, що спортивні брюки мають незначні пошкодження, які підлягають ремонту. Щодо пошкоджень толстовки, вартістю 203 грн. 70 коп., то вона має декілька пошкоджень, суд дійшов висновку щодо відшкодування її вартості позивачу за рахунок відповідача [PERSON] За змістом ст.ст. 23, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Відшкодування моральної шкоди можливе лише за умови правомірних діянь позивача. Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та 2 000 грн., то вона підлягає задоволенню частково. Суд дійшов висновку, що сам факт правопорушення, що мало місце 21 вересня 2012 року вчинене [PERSON] за ч. 2 ст. 154 КУпАП, є достатнім для відшкодування моральної шкоди неповнолітньому [PERSON]. Суд приймає до уваги, що позивач не може пояснити суду свої моральні та психічні страждання, що були завдані, виходячи з яких критеріїв чи міркувань, він оцінює саме в таких розмірах, до суду не надані докази, що він та дитина потребують додаткових заходів для організації свого життя. З урахуванням характеру та обсягу фізичних та душевних страждань саме неповнолітнього, стану його здоров'я, ступеня вини відповідача, матеріального становища і позивача і відповідача, суд, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, оцінює моральну шкоду завдану неповнолітньому в сумі 500 грн., саме таку суму [PERSON] має сплатити позивачу. Суд також вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в сумі 2 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки суд не вбачає вини відповідача [PERSON] в тому, що позивачу було завдано моральних страждань. Судом встановлено, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки до суду не надані докази чому, виходячи з яких критеріїв чи міркувань, посилаючись на який закон, позивач оцінює моральну шкоду, що завдана йому саме в таких розмірах. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачу в сумі 2 000 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, посилання позивача на ст. ст. 1168 та 1199 не знайшли свого підтвердження в суді та є необгрунтуваними. Суд вважає що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи також, що тілесних ушкоджень позивач не отримав, враховуючи характер, обсяг і тривалість душевних, моральних та психічних страждань, що він зазнав, доведеності ним позовних вимог та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи, що відсутні докази, що відображають ступінь моральних та душевних страждань позивача, виходячи із характеру немайнових втрат, їх тривалості та можливості їх відновлення, суд дійшов висновку, що вказані вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди не передбачені чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи, а тому повністю не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача не ґрунтуються на законі. Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, яку [PERSON] оцінює в розмірі 10 000грн., то вони також підлягають задоволенню частково. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також

Outcome: partial