Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до Міського комунального підприємства «ЖЕК №12» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про втрату права користування жилим приміщенням, визнання права користування жилим приміщенням та зобов»язання укласти договір найму. Позов мотивований тим, що позивачі проживають у [INFO] з 1992 року. Спочатку вони проживали в кімнаті №34, що складалась з однієї житлової кімнати без усіляких зручностей. Кімната №36 цього ж будинку №112а по вул. Хмельницьке шосе в Вінниці була суміжною з кімнатою №34. [PERSON], за яким рахувалась кімната №36, в 2012 році запропонував об'єднати кімнати №34 та №36 в одну квартиру з метою облаштування для нормального використання. З дозволу [PERSON] кімнати №34 та №36 були обєднані і створено одне ізольоване приміщення, яке складається з однієї житлової кімнати та об- лаштованої ванної кімнати. Таке перепланування здійснювалось з дозволу [PERSON], який в рахунок компенсації за облаштувавання кімнати №36 отримав від позивачів грошові кошти. На момент звернення до суду з цим позовом кімнати №34 та №36 є єдиним жилим приміщенням, до якого потрапити можливо тільки через вхідні двері кімнати №34, окремого входу до кімнати №36 немає. Позивачі фактично безперешкодно, зі згоди [PERSON] користуються кімнатою №36 в будинку №112а по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниці. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала. Згідно з її поясненнями позивачі до відповідача із заявами про укладення договору найму жилого приміщення не звертались. Належним чином повідомлена про розгляд справи третя особа [PERSON] до суду не з»явився. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивачі в справі : [PERSON], [PERSON] та Базюк В,В. мешкають в будинку №112а по вул. Хмельницьке шосе з 1992 року. Спочатку вони проживали в кімнаті №34, що складалась з однієї житлової кімнати без зручностей. Кімната №36 цього ж будинку №112а по вул. Хмельницьке шосе в Вінниці була суміжною з кімнатою №34. [PERSON], за яким рахувалась кімната №36, в 2012 році запропонував об'єднати кімнати №34 та №36 в одну квартиру з метою облаштування для нормального використання. З дозволу [PERSON] кімнати №34 та №36 були обєднанні і утворилось одне ізольоване приміщення, яке складається з однієї житлової кімнати та облаштованої ванної кімнати. Перепланування кімнат здійснювалось з дозволу [PERSON], який в рахунок компенсації за облаштування кімнати №36 отримав від позивачів грошові кошти, що доведено розпискою від 03.12.2013 р. На час вирішення справи кімнати №34 та №36 є єдиним жилим приміщенням, до якого потрапити можливо лише через вхідні двері кімнати №34, окремого входу до кімнати №36 немає. Позивачі безперешкодно та за згодою [PERSON] користуються кімнатою №36 в будинку №112а по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниці. З 2012 року позивачі сплачують за користування кімнатою №36 та за житлово-комунальні послуги. Натомість [PERSON] без поважних причин кімнатою №36 не користується з 2012 року, хоча залишається зареєстрованим в ній і відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України він є таким, що втратив право користування жилим приміщенням. До виниклих правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 61 ЖК УРСР про укладення договору найму жилого приміщення, оскільки позивачі зі згоди наймача [PERSON] тривалий час користуються жилим приміщенням, сплачують за це приміщення житлово-комунальні послуги та набули право користування цим житлом, що має бути юридично закріплено укладенням договору найму. Положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного проживання в ньому. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР право користування жилим приміщенням у будинку державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 63 ЖК УРСР предметом найму жилого приміщення у будинках державного та громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму, наймодавець передає або зобов язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Оскільки внаслідок обєднання кімнат №34 та №36 утворилась одна повноцінна житлова квартира, яка складається з однієї житлової кімнати та кімнати, в якій обладнані зручності, таке обєднання жилих приміщень здійснено за згоди [PERSON], який залишив кімнату позивачам і без поважних причин нею не користується, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved