Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] ( [PERSON] ) звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначена квартира є її приватною власністю на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2018 року. В зазначеній квартирі зареєстрований син колишнього власника квартири [PERSON] , який фактично за місцем реєстрації не проживає. Під час укладення договору купівлі-продажу квартири відповідач зобов`язався вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку місця проживання до 01 лютого 2019 року. Однак, на теперішній час відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку місця проживання, чим перешкоджає позивачу у здійсненні її майнових прав. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2018 року. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який є сином колишнього власника квартири [PERSON] , що підтверджується довідкою ОСББ «Наш Дім 141/3» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09 квітня 2019 року. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Згідно з довідкою ОСББ «Наш Дім 141/3» від 09 квітня 2019 року №3428 відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 21 листопада 2018 року за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, судом встановлено, що відповідач не є членом родини позивача, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть з нею спільне господарство, та позивач не надавала свою згоду на користування квартирою відповідачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved