Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , (далі - позивачі), в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни, звернулись до суду з позовом до Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач), в якому вказали, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої зокрема увійшли: земельна ділянка площею 0,1336 га, що розташована за адресою: с. Леонівка Макарівського району Київської області; а також земельна ділянка площею 0,162 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222788902:02:003:0030, яка розташована в с. Леонівка Макарівського району Київської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №655114, виданого на підставі рішення Яблунівської сільської ради від 21.03.2006 року №160-23-IV, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20.10.2006 року за №187. Позивачі, як спадкоємці за законом після смерті [INFO] [PERSON] , в установлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна, зокрема земельну ділянку площею 0,1336 га отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте їм було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на згадану вище земельну ділянку площею 0,162 га з кадастровим номером 3222788902:02:003:0030, оскільки відсутній оригінал державного акту, так як він був загублений, про що було зроблено відповідне оголошення у газеті «Макарівські вісті». Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом не має. Враховуючи викладене, позивачі, посилаючись на ст. ст. 392, 1216-1218, 1265, 1268, 1297, 1225 ЦК України просили суд визнати за ними в рівних частках, тобто по Ѕ частки за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,162 га з кадастровим номером 3222788902:02:003:0030, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Леонівка Макарівського району Київської області. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24.12.2020 року позов [PERSON] , [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.01.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду від 24.12.2020 року у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №228/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 25.01.2021 року (а.с. 43-69), та приєднана до матеріалів справи. У підготовче судове засідання позивачі та її представник не прибули, у позовній заяві позивачі просили слухати справу у їх відсутності. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю, та просив слухати справу у відсутності його представника (а.с. 41). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2015 року (а.с. 10); довідкою Яблунівської сільської ради від 03.08.2015 року (а.с. 46). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №228/2015 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 43-69), а саме з письмової заяви [PERSON] №590 від 07.08.2015 року (а.с. 44), останній відмовився від прийняття спадщини після померлої матері, [PERSON] , на користь онуків померлої - [PERSON] та [PERSON] , які є позивачами у справі. [PERSON] та [PERSON] , в установлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с. 44 - зворот, а.с.45), та отримали на частину спадкового майна, а саме: земельну частку (пай) розміром 4,35 в умовних кадастрових гектарах; земельну ділянку площею 0,1740 га; земельну ділянку площею 0,1020 га, земельну ділянку площею 0,2946 га та земельну ділянку площею 0,1336 га відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 62-66). Проте їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,162 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222788902:02:003:0030, яка розташована в с. Леонівка Макарівського району, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1415/02-31 від 19.12.2020 року (а.с. 668- зворот, а.с. 69), оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме оригінал державного акту на право власності на землю. Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом судом не встановлено. Те, що земельна ділянка площею 0,162 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222788902:02:003:0030, яка розташована в с. Леонівка на території Яблунівської сільської ради, належала [PERSON] , підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №655114, виготовленого на підставі рішення Яблунівської сільської ради від 21.03.2006 року №160-23-IV, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20.10.2006 року за №187 (а.с. 14). Оригінал вказаного державного акту серії ЯД №655114 був загублений, про що є відповідне оголошення в газеті «Макарівські вісті» №46 від 27.11.2020 року (а.с. 23). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , в рівних частках, тобто по Ѕ за кожним, спадщину прийняли, інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину. За клопотанням позивачів судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивачів. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved