Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] 05 грудня 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На обґрунтування позову зазначив, його батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 1988 року по 03 жовтня 2012 року. Після розірвання шлюбу між батьками він залишився проживати разом з матірю. З 29 липня 2016 року він навчається у Дніпропетровському університеті залізничного транспорту імені академіка [PERSON], є студентом другого курсу денного відділення, навчається на бюджеті. Термін закінчення навчання - 26 червня 2020 року. Матеріальну допомогу на його утримання йому надає його мати та забезпечує його всім необхідним для навчання. Його батько [PERSON] у добровільному порядку не надає йому матеріальної допомоги на період навчання, хоча він потребує такої допомоги. Мати отримує невелику заробітну плату і немає можливості самостійно утримувати його. Він також не може працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе, оскільки денна форма навчання вимагає постійної присутності на зайняттях. Вважає, що відповідач повинний приймати участь у його матеріальному забезпеченні на період навчання. Батько може надавати йому допомогу, так як він працює, має стабільний прибуток, з нього не проводяться стягнення по виконавчим листам і він не має на своєму утриманні інших непрацездатних осіб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позов та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Повнолітній [PERSON] перебуває на військовій службі у Державній спеціальній службі транспорту Міністерства Оборони України і навчається на кафедрі військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON] на денній формі навчання, плановий термін навчання з 29 липня 2016 року по 26 червня 2020 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 09 листопада 2018 року № 698 (а.с. 6). Згідно довідки голови ЖБК № 45 від 05 листопада 2018 року (а.с. 7), [PERSON] зареєстрований разом із своєю матірю за адресою: [ADDRESS]. В заявленому позові позивач стверджує, що він навчається на денній формі за бюджетом, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно таку допомогу не надає. Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоровя та матеріального становища як дітей, так і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, і з нього необхідно стягнути на користь позивача аліменти на його утриманні в заявленому у позові розмірі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved