Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] від імені якої діє адвокат Книш Р. звернулася до [PERSON] та просить в судовому порядку стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану побоями на загальну суму 10000 (десять тисяч) гривень, посилаючись на те, що 20.06.2019 року близько 22 год. на подвір`я [PERSON] прийшла сусідка [PERSON] та між нами виникла суперечка, внаслідок чого остання вдарила маму в груди і та впала, а [PERSON] почала тікати, але відповідачка наздогнала її і почала палицею наносити удари по голові, від чого та впала, однак відповідач продовжувала бити палицею по голові, зхопивши за волосся. У неї почала текти кров з голови, і вона втратила свідомість, після чого її забрала швидка медична допомога в лікарню м.Копичинеці, Гусятинського району, де лікар наклав шви. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито. 15 жовтня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Возьного Я.В. подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого сторона відповідача посилається на те, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди не може бути задоволена, а факти, викладені в позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та події, яка відбулася, оскільки під час сутички, яка відбулася між нею позивачем та її матір`ю, [PERSON] палкою нанесла їй удари в область грудей та інші ділянки тіла, та з метою самооборони вони вирвала палку і відкинула її, після чого позивач вчепилася в неї руками і разом вони спали на землю. Коли [PERSON] встала то зразу побігла на своє подвір`я, а вона пішла додому викликати поліцію. Крім того, кримінального провадження відкрито не було, розслідування не проводилося, а судово-медична експертиза не проводилася. У позовній заяві не зазначено які саме права та законні інтереси позивача порушено, не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували порушення нею прав та інтересів позивача. Просив в задоволені заявлених позовних вимог відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Під час вступного слова пояснила, що вона з [PERSON] намагається не спілкуватися та не вступати в суперечки, оскільки остання завжди її принижує, тому що вона глухоніма. Так, 20.06.2019 року біля 10 годин, до них на подвір`я, що в селі Яблунів Гусятинського району, зайшла [PERSON] з великою палкою та кульком сміття. Спочатку відповідач нанесла удари палкою її матері [PERSON] , а потім їй. Так спочатку [PERSON] нанесла удар палкою по голові, а потім, коли вона впала на живіт, остання сіла ззаду на неї, рукою тримала за голову і товкла голову позивача до землі. Потім вона не пам`ятає, що було. Приїхала швидка допомога її забрали в лікарню. В неї була розбита голова, текла кров і її наклали шви. Вона відчуває і надалі головні болі, а також її болить спина. Вона боїться, що відповідач і надалі буде продовжувати неправомірні дії щодо неї та її матері. Більше ніхто не бачив цього конфлікту, крім її матері. В порядку приватного обвинувачення з заявою щодо внесення відомостей в ЄРДС про нанесення їй [PERSON] побоїв, тілесних ушкоджень вона не зверталась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вважала позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими. Суду пояснила, що конфлікт між нею та сусідами по домоволодінню [PERSON] та її матір`ю [PERSON] проживає близько 20 років на ґрунті того, що позивач та її мати постійно викидають сміття їй на подвір`я. З цього приводу вона неодноразово зверталась в поліцію, а також в міську раду. 20.06.2019 року, близько 10 год. вечора, вона побачила мусор на своєму подвір`ї і вийшла на дорогу. [PERSON] та її мати також вийшли на дорогу. В позивача в руках була палиця, якою вона почала «штрикати» її в груди, а потім нанесла їй палкою удар по правому плечі. На що вона вирвала палицю з рук [PERSON] і вони почали шарпатись і впали на землю. [PERSON] піднялась і пішла до будинку, вона також пішла додому і викликала поліцію. Ніяких ударів позивачу вона не наносила, лише захищалася від ударів [PERSON] . Конфлікт відбувся на дорозі, біля воріт [PERSON] . На другий день 21.06.2019 року вона поїхала в Гусятинський відділ поліції, а 22.06.2019 року звернулась в м.Тернопіль до лікаря, де у неї діагностовано забої та гематоми. Суд, заслухавши вступне слово учасників справ, їх представників, дослідивши докази подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, позивач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи загального захворювання довічно.(а.с.2,3,4,5) Сторони в справі живуть в сусідніх домоволодіннях в селі Яблунів Гусятинського району. Відповідач [PERSON] неодноразово зверталась в міську раду, в поліцію на дії [PERSON] , що підтверджується відповідними листами.(а.с.27-37). Так, зокрема, як слідує із змісту листа начальника Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Гудака О.В. від 09.10.2019 року, поліція повідомляє, що в ході проведення перевірки звернення [PERSON] від 20.06.2019 року встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, оскільки 21.06.2019 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою у якій просить кримінальне провадження по факту отримання нею тілесних ушкоджень не відкривати.(а.с.33) Згідно листа начальника Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Гудака О.В. від 08.10.2019 року, на звернення [PERSON] від 20.06.2019 року за результатами перевірки встановлено, що в даному випадку відсутня подія будь-якого кримінального правопорушення.(а.с.37). В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду дала показання про те, що [PERSON] є її донькою. Вони проживають в селі Яблунів по сусідству з [PERSON] з якою в них часті конфлікти. 20.06.2019 року ввечері [PERSON] прийшла до них з великою палицею і вдарила її в груди. Донька почала тікати до хати [PERSON] її наздогнала і почала бити її палицею. [PERSON] впала на коліна. [PERSON] ще декілька раз вдарила палицею по голові, доки палиця не поламалась. Кинула доньку на землю і сіла на груди і била, а потім пішла. В доньки голова була в крові, її забрали в лікарню. Тепер [PERSON] часто турбують головні болі, вона налякалась таких дій [PERSON] .. Як встановлено, [PERSON] , [PERSON] не звертались в порядку приватного обвинувачення в поліцію щодо факту спричинення тілесних ушкоджень. Згідно даних медичної картки [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] [PERSON] обстежено лікарем невропатологом. Під час обстеження, з переказів старенької матері [PERSON] була побита на власному подвір`ї [PERSON] під вечір. На момент огляду даних про струс головного мозку не виявлено. Діагноз: забійна рана лобно-тім`яної ділянки справа.(а.с.49) Згідно довідки Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №6530 від 22.06.2019 року у [PERSON] діагностовано: закриту травму грудної клітки. Забій грудної клітки справа. Забій грудної клітки зліва. Забій правого надпліччя. Забій першого пальця правої кисті.(а.с.29) Як слідує із даних, що містяться в медичній карті амбулаторного хворого №571799 [PERSON] , [INFO] під час огляду ортопедом-травматологом: «зі слів хворої травма кримінальна 20.06.2019 [INFO] о 22:00 год. в с.Яблунів Гусятинського району вдарила сусідка [PERSON] , 21.06.2019 [INFO] звернулась в поліцію». За медичною допомогою звернулася 22.06.2019 року о 10:45 год. в травмпункт ТМКЛШД де було виконано рентгенограми та надано рекомендації. При огляді грудної клітки відмічалось синюшність шкірних покривів по середньо-ключичній лінії справа розміром 18 на 15 см. зліва по аксілярній лінії розміром 8 на 6 см. в ділянці правого плечового суглобу 4 на 5 см, та в ділянці першого п`ясне-фалангового суглобу 3 на 4 см, при пальпації помірно болючі. Діагноз: Закрита травма грудної клітки. Забій грудної клітки. Забій правого плечового суглобу та надпліччя. Забій І-го п`ясне фалангового суглобу справа. (а.с.25-26) Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У\~випадках,\~встановлених законом,\~до суду\~можуть звертатися\~органи та\~особи,\~яким законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах інших\~осіб або\~державних чи\~суспільних інтересах. Відмова\~від права\~на звернення\~до суду\~за захистом\~є недійсною. Угода\~сторін про\~передачу спору\~на розгляд\~третейського суду\~допускається.\~До третейського\~суду за\~угодою сторін\~може бути\~переданий будь-який\~спір,\~який виникає\~з цивільних\~правовідносин,\~крім випадків,\~передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Такі ж положення містяться в ч.1 ст.15 ЦПК України. Відповідно до\~ст.23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає,\~зокрема, у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як слідує із змісту роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» визначено,\~що \~суду необхідно\~ в\~ кожній\~ справі\~ з`ясовувати\~ характер\~правовідносин сторін\~і \~встановлювати якими\~правовими нормами\~вони регулюються,\~чи допускає\~відповідне законодавство\~відшкодування моральної\~шкоди при\~ даному\~ виді\~правовідносин,\~коли набрав\~чинності законодавчий\~акт,\~ що\~ визначає\~умови і\~порядок відшкодування\~моральної шкоди\~в цих\~випадках,\~та коли\~були вчинені\~дії,\~якими заподіяно\~цю шкоду.\~ Відповідно до\~загальних підстав\~цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню\~при вирішенні\~спору про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди \~підлягають:\~наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювача,\~наявність причинного\~зв`язку\~між шкодою\~і протиправним\~ діянням\~ заподіювача\~та вини\~ останнього\~в її\~заподіянні.\~Суд,\~зокрема,\~повинен з`ясувати,\~чим підтверджується\~факт заподіяння\~позивачеві моральних\~чи фізичних\~страждань або\~втрат немайнового\~характеру,\~за яких\~обставин чи\~якими діями\~(бездіяльністю)\~вони заподіяні,\~в якій\~ грошовій\~ сумі\~ чи\~ в\~якій матеріальній\~формі позивач\~оцінює заподіяну\~йому шкоду\~та з\~чого він\~при цьому\~виходить,\~а також\~інші обставини,\~що мають\~значення для\~вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Таким чином, для настання делікатної відповідальності за ст..1166, ст..1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі №591/5118/14-ц. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.12 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно чч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача належними та допустимими доказами не доведено заподіяння їй моральної шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останньої в її заподіяні. З врахуванням наведеного в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат, то вони компенсуються за рахунок Держави.

Outcome: dismissed