overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] 26 вересня 2014 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2012 року. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сімейне життя із відповідачем виявилося невдалим, через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що шлюбні відносини вони із відповідачем не підтримують з липня 2013 року, відтоді як вона з сином переїхала до кватири своїх батьків. Також вказує, що шлюб носить формальний характер, оскільки втрачено почуття любові та поваги, примирення не бажає. Від шлюбу мають малолітнього син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, відповідач про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] 26 вересня 2018 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 20.10.2012 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2017 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач в позовній заяві просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , позов визнав повністю. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 20.10.2012 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 259 (а.с.9). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] 26 вересня 2019 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.11.2018р. вони уклали шлюб, зареєстрований Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №10. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не мають, сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе, однак відповідач не бажає розірвати шлюб у позасудовому порядку. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 18.11.2018р.сторони уклали шлюб, зареєстрований Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №10. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не мають та сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін Серія [NUMBER] від 18.11.2018р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 - 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] 26 вересня 2019 року звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними зникли взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки не підтримують, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. 26 листопада 2019 року судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Відповідач у підготовче та судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду з позовом. Зважаючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду та що їх неявка відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, судом розглянуто справу без участі сторін. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 21 вересня 2013 року (а.с.2), проте на час звернення до суду проживають окремо. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач скористалась своїм правом на добровільність шлюбу та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає встановленим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] 26 грудня 2016 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 9 листопада 1996 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що відповідач змінив своє ставлення до неї, позивача, перестав поважати її, як дружину, приблизно один рік тому він залишив її з дітьми та переїхав проживати до себе у с. Пиняни Самбірського району, де почав проживати з іншою жінкою, чого він і сам не заперечує, а тому їхня сім'я розпалася, шлюб є формальним та продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 листопада 1996 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей, котрі проживають з позивачем (а. с. 6, 9). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У січні 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач залишив сім'ю. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову сторонам роз'яснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] 26 грудня 2018 року звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER] їй належать земельні ділянки в [ADDRESS] відповідно [ADDRESS] площею 0,0664 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В ході підготовки документів для розпорядження майном на випадок смерті заявниці було встановлено, що в державному акті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства було допущено помилку при написанні її імені по батькові. Так, в паспорті заявниця записана як [PERSON] , а в Державному акті як [PERSON] . Оскільки виправити зазначену помилку в Державному акті неможливо, заявниця просила встановити, що державний акт серії [NUMBER] , виданий Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 29 січня 2010 року на земельну ділянку площею 0,0664 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року заяву прийнято до розгляду, призначено до судового засідання та задоволено заяву представника заявника [PERSON] про заміну заінтересованої особи - Відділу у Березанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на Коблівську сільську раду Березанського району Миколаївської області. У судове засідання заявниця, її представник та представник заінтересованої особи не з`явилися, заявниця та представник заінтересованої особи надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заявниця заявлені вимоги підтримала, представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З копії паспорта, виданого 05 березня 1996 року, картки платника податків та державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.4-6) вбачається, що зазначені документи видано на ім`я [PERSON] , [INFO] року, тоді як Державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0664 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] , виданий Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 17 липня 1996 року на ім`я [PERSON] (а.с.7). Оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка та її виправлення у правовстановлюючому документі є неможливим, що підтверджено листом Відділу у Березанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (а.с.10), факт належності Державного акта заявниці підлягає встановленню судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] 26 грудня 2019 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 листопада 2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що їхній шлюб є невдалим, у 2016 році вони виїхали з відповідачкою на заробітки і саме там між ними виникли неприязні відносини, їхнє спільне проживання показало випадковий характер одруження, повну різницю поглядів та характерів, зникло спільне піклування один про одного, а його намагання змінити ставлення відповідачки до нього не дало позитивних результатів, що призвело до розпаду та фактичного припинення шлюбних відносин. Хоча від шлюбу дітей у них немає, однак відповідачка відмовляється прибути в органи ДРАЦС для реєстрації розірвання шлюбу. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 7 листопада 2013 року ( а .с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає, що вбачається із заяв по суті справи. Із заяви по суті справи видно, що сторони восени 2017 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] 26 жовтня 2012 року позичив [PERSON] 2600 доларів США, які той зобов'язався повернути до 11 листопада 2012 року, про що дав розписку. Оскільки [PERSON] борг не повернув, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з розпискою від 26 жовтня 2012 року, [PERSON] позичив у [PERSON] 2600 доларів США, які зобов'язався повернути до 11 листопада 2012 року. Оскільки відповідач борг не повернув, у відповідності до вимог ст.ст. 610-612, 623, 1046, 1049, 1050 ЦК України цю суму належить стягнути з нього на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає до сплати у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом або іншим нормативно-правовим актом. Оскільки офіційний курс НБУ станом на день винесення рішення становить 2400,0667 грн. за 100 доларів США, з відповідача на користь позивача належить стягнути 62401 грн. 73 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] 26 жовтня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із заявою про встановлення факту навчання у Донецькому державному університеті в період з 01 вересня 1983 року по 27 червня 1989 рік. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась на те, що без додатку до диплому Донецького національного університету про вищу освіту, який залишився на території міста Донецька, де наразі відбувається збройний конфлікт, у звязку з чим діяльність даного ВУЗу було перенесено до м. Вінниці, заявниця позбавлена можливості на призначення та нарахування пенсії. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Від Донецького національного університету надійшло клопотання про розгляд даної справи окремого провадження без участі представника заінтересованої особи, оскільки ані підтвердити, ані спростувати факт навчання заявниці в даному ВУЗі не можуть. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до висновку щодо можливості задоволення даної заяви з наступних підстав. Відповідно до диплому серії ТВ № 901168, виданого 27 червня 1989 року [PERSON], остання навчалась у Донецькому державному університеті з 1983 року по 1989 рік. Судом встановлено що на підставі наказу Президента України № 1059/2000 від 11 вересня 2000 року Донецьку державному університету був присвоєний статус національного, у звязку з чим назва даного ВУЗу була змінена на Донецький національний університет. На підставі наказу Міністерства освіти та науки України № 1084 від 30 вересня 2014 року «Про організацію освітнього процесу Донецького національного університету України в місті Вінниця» до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний університет України буде проводити свою освітню діяльність на території міста Вінниця. [PERSON] державного університету внутрішніх справ № 5368 від 06 жовтня 2015 року [PERSON] було повідомлено про те, що не мається можливості передати до пенсійного відділу передбачені законодавством матеріали у звязку з ненаданням заявницею додатку до диплому про вищу освіту. Згідно з листом Донецького національного університету № 1334/01-08/01 від 24 вересня 2015 року підтвердити отримання заявницею диплому про вищу освіту в Донецькому державному університеті не можуть, оскільки архів університету залишився на окупованій території. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначені факти, які можуть бути визнані у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінивши усі докази, які було досліджено судом в ході судового засідання в їх сукупності, наявні в матеріалах справи документи, які усі в сукупності встановлюють, що [PERSON] в період з 01 вересня 1983 року по 27 червня 1989 року навчалась в Донецькому державному університеті, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] 26 жовтня 2015 року подав до суду заяву про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він, заявник, є батьком дітей, дочок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилався на те, що вирішив за життя розпорядитися майном, яке належить йому на праві приватної власності, шляхом укладення договору дарування своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] Для цього звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори, де йому звернули увагу на те, що у свідоцтвах про народження дочок [PERSON] та [PERSON] прізвище батька записано [PERSON], однак у всіх решта документах його прізвище записано [PERSON]. Така невідповідність прізвища у документах ставить під сумнів наявність першого ступеня споріднення між ним та дочками, а тому ставка оподаткування подарованого їм майна не може бути визначена як 0 %, що перешкоджає йому, заявнику, та його дітям користуватися тими правами та пільгами, які згідно чинного законодавства України належать особам, які є членами сімї спадкодавця чи дарувальна першого ступеня спорідненості. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилався на викладені в ній обставини. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення вказаної заяви. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із свідоцтва про народження, довідки до акта огляду МСЕК та паспорта, виданого 25 липня 2002 року Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області відомо, що прізвище заявника записано [PERSON] (а.с.3,4,11). Із свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] відомо, що їх батьком записаний [PERSON] та матірю [PERSON] ( а.с. 5, 7). Із свідоцтва про шлюб та паспорта відомо, що [PERSON] 08.11.2005 року зареєструвала шлюб, котрій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 6,7) Із свідоцтва про одруження та паспорта відомо, що [PERSON] 09.08.2003 року зареєструвала шлюб, котрій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище Вайда ( а.с. 9,10) Отже, наведеними доказами достовірно доведено, що [PERSON] є батьком дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Установлення вказаного факту родинних відносин має юридичне значення, так як дає підстави [PERSON] реалізувати своє право на розпорядження майном, яке належить йому на праві приватної власності.

Outcome: approved