Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] , 04 серпня 2020 року звернувся до суду із позовом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Мардарівське», головним розпорядником яких є Куяльницька сільська рада на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, як члену колишнього КСП «Мардарівське». Свої вимоги мотивував тим, що з 01.09.1995 року він почав свою трудову діяльність в КСП «Мардарівське». На час розпаювання земель колгоспу він працював у ньому та був його членом, проте сертифікат на земельну частку (пай) він не отримував. Вважає, що він має права на отримання земельного паю. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на позові наполягав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, проте надав заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності представника. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , 01.09.1995 року [PERSON] був прийнятий в члени КСП «Мардарівське» Котовського району Одеської області, на посаду різноробочого, та 31.03.2001 року був звільнений відповідно до ст. 36 п.2 КЗпП України. Згідно архівної довідки про стаж Трудового архіву Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №102/03-19 від 30.06.2020 року, в документах архівного фонду №62, «Колективне сільськогосподарське підприємство «Мардарівське» Подільського (Котовського) району Одеської області, у книзі протоколів засідань членів правління КСП, та рішеннях, прийнятих ними за 1995 рік, значиться рішення щодо прийому в члени КСП «Мардарівське» [PERSON] , а саме протокол № 9 засідання правління КСП «Мардарівське» Котовського району Одеської області від 29.09.1995 року яким слухали заяву про прийом [PERSON] про прийом його в члени колгоспу різноробочим та яким вирішили прийняти [PERSON] в члени колгоспу різноробочим. Згідно архівної довідки про реорганізацію Трудового архіву Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих. №205/16-27 від 13.07.2020 року, в справі фонду № 50-Т, опис 1-о/с «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія» с. Мардарівка Подільського (Котовського) району Одеської області значиться про реорганізацію підприємства, а саме: 1944-1950 рр. - колгосп ім. Леніна Долинського району; 1953-1956 рр. - колгосп ім. Леніна, колгосп «Прапор комунізму»; 1957-1992 рр. - колгосп ім. Леніна Ананьївського району; 1993-1994 рр. - колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Леніна Ананьївського району; 1995-1999 рр. - колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Мардарівське»; 2000-2001 рр. - сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія». В 1995 році господарство КСП ім. Леніна стало підпорядковуватись Котовському району і було перейменовано в КСП «Мардарівське», (протокол №1 від 18.02.1995 року) з 2000 року КСП «Мардарівське» реформувалось в СВК «Надія», яке являлось правонаступником КСП «Мардарівське». (протокол №1 від 18.01.2000 року). Згідно довідки Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих. №В-3240 ввід 28.07.2020 року, за [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Україна» не зареєстрований. 05 липня 1996 року КСП «Мардарівське» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ОД №14-014. Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. №477/0-0.230-528/145-20 від 28.07.2020 року, [PERSON] не внесений до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Мардарівське» на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, судом встановлено, що на момент отримання 05 липня 1996 року КСП «Мардарівське» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього товариства і мав право на внесення його до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку, тому суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай). При таких обставинах, позов вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved