Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] у жовтні 2018 року звернулися\~ до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення права користування житлом. Свій позов обґрунтували тим, що сторони по справі є в рівних частках (по 1/5 за кожним) співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі однак фактично не проживають із 2005 року, відколи виїхали за межі Україні до [PERSON] Республіки. Факт реєстрації відповідачів у квартирі впливає на розмір оплати за житлово-комунальні послуги та можливість оформлення субсидії. На прохання позивачів знятися із реєстрації, відповідачі повідомили, що не заперечують проти зняття з реєстрації, однак не мають можливості приїхати до України, а крім того [PERSON] вже є громадянкою [PERSON] Республіки. Позивачі вважали, що реєстрація відповідачів у вказаній квартирі, порушує їх право на оформлення субсидії та зменшення розміру оплати за житлово-комунальні послуги. За таких обставин, посилаючись на ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постанову Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, а також Правову позицію Верховного Суду України у справі №6-57цс11, позивачі просили суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище Гайдук) Т.М. права на користування житлом, а саме квартирою №5 в будинку №40 по вул. Припортова (вул. [PERSON]) у м. Черкаси. Ухвалою суду від 15.11.2018 провадження у справі відкрито. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено строк для подання заяв по суті справи. 11.12.2018 позивачі подали заяву про зміну предмету позову та просили суд ухвалити рішення, яким на підставі п.26 Постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», - зняти з реєстрації місця проживання в [INFO] (вул. [PERSON]) у м. Черкаси [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище Гайдук) Т.М.. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила обставина викладені у позові та заяві про зміну предмету позову, наполягала на задоволенні позовних вимог викладених в заяві від 11.12.2018. Додатково пояснила, що\~ [PERSON] та [PERSON] є її дочкою та онукою. З відповідачами немає спору щодо зняття з реєстрації, оскільки і [PERSON] і [PERSON] згідні знятися з реєстрації, однак зважаючи на матеріальні витрати та стан здоровя [PERSON] не можуть приїхати для цього в Україну з Чехії, а крім того [PERSON] є громадянкою [PERSON] Республіки. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали письмові заяви в якій підтримали позов та просили справу розглянути без їх участі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не подавали. Відзив не подали. За таких обставин справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які повторно не зявилися в судове засідання, відзив не подали, а позивачі не заперечують проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд заслухавши пояснення позивача [PERSON], оголосивши заяви позивачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності виданого 11.09.2003\~ Виконавчим комітетом Придніпровської районної ради м. Черкаси, - [PERSON], [PERSON], Гайдук (прізвище на момент розгляду справи в суді - [PERSON]) [PERSON], Гайдук (прізвище на момент розгляду справи в суді - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (на момент розгляду справи в суді вул. Припортова) в місті Черкаси (а.с.10). [PERSON] №2720351 від 02.02.2004 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11), - право власності на квартиру [ADDRESS] (на момент розгляду справи в суді вул. Припортова) в місті Черкаси зареєстровано в рівних частках (по 1/5 частці за кожним) за [PERSON], [PERSON], Гайдук (прізвище на момент розгляду справи в суді - [PERSON]) Л.О., Гайдук (прізвище на момент розгляду справи в суді - [PERSON]) Т.М. та [PERSON] За адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 13.02.1987 року, [PERSON] з 13.02.1987 року, [PERSON] з 13.02.1987 року та [PERSON] з 07.08.1999 року, що підтверджено відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від (а.с. 16, 37-38). [PERSON] обстеження житлового приміщення від 18.10.2018 (а.с. 14-15) складених\~мешканцями будинку №40 по вул. Припортова у м. Черкаси, - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідченого головою ОСББ «Припортова, 40», - за адресою [ADDRESS] з 2005 року не проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачами заявлені вимоги про зняття [PERSON] та [PERSON] із реєстрації місця проживання в [INFO]. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК\~України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (далі Закон №1382-IV). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону №1382-IV, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням. З огляду на те, що Закон №1382-IV\~\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 01.03.2016 по справі №825/1335/13-а. Підзаконний нормативно-правовий акт, яким є Постанова Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», прийнята відповідно до ст. 10 Закону №1382-IV, а тому не може суперечити вказаному Закону. Однак позовних вимог до відповідачів про позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням або виселення, позивачі у розглядуваній справі не заявляли. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS]. Суд не заперечує доводів позивачів про те, що відповідачі тривалий час мешкають у [PERSON] Республіці. Вказана обставина підтверджена у тому числі Посвідкою на постійне місце проживання [PERSON] та паспортом [PERSON], як громадянки [PERSON] Республіки (а.с. 28-29). Однак сам по собі факт тривалого не проживання власників у належній їм квартирі та набуття громадянства іншої держави, не є правовою підставою для обмеження чи позбавлення їх права власності. Щодо фактичної відсутності спору між сторонами. Як вбачається із заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON], складених на території [PERSON] Республіки до відкриття провадження у розглядуваній цивільній справі (а.с. 34-35), вони не заперечують проти зняття з реєстрації місця проживання у [INFO]. Отже відсутні докази наявності правового спору між сторонами. При цьому до уповноваженого органу заяви про зняття з реєстрації місця проживання можуть подати як самі [PERSON] та [PERSON], так і від їх імені такі дії може здійснити їх представник, що прямо передбачено ст. 7 Закону №1382-IV. Більш того, за змістом ч.7 ст. 7 Закону №1382-IV, - особа може\~доручити в\~установленому законодавством\~порядку подати\~заяву про\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання відповідній\~посадовій особі\~обєднання співвласників\~багатоквартирного будинку\~за місцем\~її проживання,\~а вбудинку №40 по вул. Припортова у м. Черкаси створено та діє ОСББ «Припортова 40». Щодо громадянства [PERSON]. Суд відхиляє доводи позивачів про те, що [PERSON] не може подати заяву про зняття з реєстрації, оскільки є громадянкою [PERSON] Республіки. При цьому суд враховує, що [PERSON] (прізвище при народженні Гайдук) Т.М. народилась у 1999 році на території України та її батько і матір є громадянами України, що підтверджено Свідоцтвом про народження (а.с. 22). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», - особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Таким чином [PERSON] відповідно до законодавства України вважається громадянкою України за народженням. Відомості про видання Президентом України Указу про припинення громадянства України щодо [PERSON] у суда відсутні. Щодо оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України, - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України, - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином [PERSON] та [PERSON], як співвласники квартири зобовязані пропорційно до розміру своїх часток у праві власності (по 1/5 за кожною) брати участь у витратах на утримання спільного майна, у тому числі щодо сплати житлово-комунальних послуг. Щодо оформлення субсидії. Позивачі посилалися на те, що реєстрація [PERSON] та [PERSON] у квартирі перешкоджає в оформленні субсидії. Натомість суду взагалі не надано доказів, які б підтверджували факт звернення позивачів для оформлення субсидії та відмову уповноваженого органу у призначенні субсидії з підстав реєстрації у квартирі [PERSON] та [PERSON]. При цьому пунктом 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ №848 від 21.10.1995 (в редакції постанови КМУ №329 від 27.04.2018), передбачено, що рішення комісії про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачами приходить до висновку, що позивачами не доведено правових підстав для задоволення позовних вимог про зняття [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище Гайдук) Т.М. з реєстрації місця проживання в [INFO] (вул. [PERSON]) у м. Черкаси. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 16, 316, 319, 321, 322, 360, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»,

Outcome: dismissed