Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом, де зазначає, що в період з 1998 року по 25 квітня 2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідач сплачував аліменти на користь позивача, на утримання їхнього неповнолітнього сина. На даний час їхня спільна дитина навчається на ІІ курсі Запорізького будівельного коледжу, у звязку з чим потребує додаткових коштів на оплату навчального процесу, харчування та проживання. З метою забезпечення прав дитини після досягнення нею повнолітнього віку, позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Вказує, що оскільки сама має тяжке матеріальне становище та не має можливості належним чином утримувати дитину, то просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, визначивши розмір аліментів, що буде стягуватися у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною 23 річного віку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю за підставами вказаними у позові. Додатково суду пояснила, що сина навчається в м. Запоріжжя на бюджетній основі та отримує стипендію у розмірі 800 грн. Разом з тим, коштів що отримує син в якості стипендії та коштів що вона надає йому на утримання не вистачає для повноцінного проживання та навчання дитини. Так останній проживає у гуртожитку, плата за який становить понад 3 тисячі грн.. на рік. Також син несе витрати на харчування; проїзд до коледжу, який знаходиться на значній відстані від гуртожитку, у звязку з чим [PERSON] несе витрати повязані з проїздом до місця навчання; витрати повязані з проїздом до дому; також має витрати на навчальний процес. Вона ж у свою чергу має на утриманні неповнолітню дочку та на даний час не працює, у звязку з чим не може забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач же є працездатною людиною, на утриманні має падчерицю, на яку його нинішня дружина отримує аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, які становлять близько 1500 гривень на місяць, займається перевезенням грузів, має значні доходи та в силу свого стану здоровя може надавати допомогу на утримання сина. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково вказує, що дійсно дитина навчається та у звязку з цим потребує допомоги як батька так і матері, однак відповідач, який є її чоловіком на даний час, є особою яка не працює та не має можливості надавати допомогу на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем. Згодні сплачувати аліменти у розмірі, який був визначений раніше рішенням суду та стягувався на користь позивачки до досягнення дитиною повнолітнього віку, а саме в розмірі 500 грн.. Крім того вказувала, що відповідачем у добровільному порядку додатково надавалась допомога синові грошима. Так, 30.06.2017 року відповідач передав синові 6000 грн. в рахунок аліментів. Також при розгляді справи просила врахувати, що [PERSON] має сезонний заробіток, та інших доходів не має. У звязку з чим заявлена позивачем сума є для нього значною. Крім того просила врахувати, що обовязок щодо утримання дитини також покладено і на матір дитини, а з урахуванням того, що останній отримує стипендію, то розмір аліментів визначений позивачем є несправедливим по відношенню до відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження, серії 1-КГ №010496, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно довідки від 05.09.2017 року №234, [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення бюджетної форми навчання Запорізького будівельного коледжу. У звязку з навчанням сина, позивач потребує додаткових витрат на утримання дитини, які складаються з витрат на проживання, витрат на проїзд до місця навчання, витрат на навчання. У звязку з чим суд вважає доведеним факт потребування додаткових коштів на утримання дитини у звязку з навчанням. Підставою звернення з цим позовом до суду є обставини неможливості позивачу самостійно матеріально утримувати сина у період навчання, оскільки дохід, що отримує позивач та стипендія [PERSON] не дозволяє в достатній мірі забезпечувати матеріальні потреби та навчальний процес дитини. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги посилання представника відповідача на те, що ним добровільно було надано аліменти на утримання сина в червні 2017 року, які він зобов'язаний сплачувати щомісячно відповідно до рішення суду, однак сплачує не щомісячно. Це посилання не спростовує доводів позивача, щодо необхідності щомісячно утримувати дитину та свідчить лише про можливість відповідача надавати допомогу на утримання дитини. Також суд враховує, що відповідач є працездатного віку, хронічних захворювань, що перешкоджали б йому сплачувати аліменти не має, інших зобовязань також не має. В силу свого сімейного становища, має декілька транспортних засобів, за допомогою яких має можливість працювати та заробляти кошти. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні частково поясненнями представника відповідач та атком обстеження матеріально-побутових умов сімї. Судом встановлено, що у позивача наявна необхідність на отримання допомоги для утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, оскільки наявний у неї дохід, з урахуванням стипендії яку отримує [PERSON] не вистачає для нормального проживання та навчання дитини. При визначені розміру аліментів, суд виходить із засад рівності батьків, щодо утримання дитини та бере до уваги розмір отримуваної стипендії та вважає необхідним визначити розмір аліментів пропорційно стипендії отримуваної дитиною. Таким чином, дослідивши обставини справи та встановивши сукупність всіх юридичних фактів, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до закінчення терміну навчання. Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. На підставі ст.ст. 182, 183, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial