Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] , 1980 р.н. на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 07.05.2014 р. визнаний недієздатним. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 17.11.2016 року над [PERSON] , встановлено опікуна [PERSON] , [INFO] , проживаючу в [ADDRESS] . Згідно вимог ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав і інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Позивач, [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Обуховицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , 1955 р.н. [PERSON] є сином померлої, відповідно її спадкоємцем першої черги. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , розміром 0,25 га. [PERSON] постійно проживав разом з своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання та реєстрацією підтверджується довідкою №1289, виданою Обуховицькою сільською радою від 08.10.2018 року. Отже, на час смерті спадкодавця та по теперішній час [PERSON] проживає за вищевказаною адресою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, фактично спадщину прийняв [PERSON] . Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у зв`язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування. У 2018 році було подано документи до Іванківської районної державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] [PERSON] . Проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Однак, станом на теперішній час правовстановлюючі документи не збереглись. При розшуку даних документів стало відомо, що вони згоріли. При зверненні до архіву також повідомлено про неможливість надання інформації в зв`язку з тим, що відомості були пошкоджені в результаті неправильного зберігання. Оскільки, спадкодавець не залишив заповіту, тому спадкове майно повинно успадковуватись за законом в порядку черговості. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В даному випадку такою підставою є спадкування за законом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права , якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право. Просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач, [PERSON] , як опікун в інтересах недієздатного [PERSON] , звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі ; позов підтримує в повному обсязі . Відповідач, Обуховицька сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що позов визнають, просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надав суду належні докази спадкоємця за законом: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] ; копію свідоцтва про своє народження, з якого слідує, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 18 січня 2019р.про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З наданої позивачем копії посвідчення серії [NUMBER] від 04.01.2012р. слідує, що [PERSON] являється потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що відповідно до\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~дає право на звільнення від сплати судового збору за подачу позову до суду. З посвідчення Серії [NUMBER] від 24.06.2016 року , виданого на ім.»я [PERSON] слідує, що він є інвалідом з дитинства 2-ї групи та йому призначена соціальна допомога. Згідно вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України\~«якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної и відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вимогу ч.6\~ст.141 ЦПК України\~суд покладає обов`язок сплати судового збору на Обуховицьку сільську раду. На підставі наведеного,

Outcome: approved