Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, вказуючи, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . 30.12.2011року їх син [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та всі вони, за згоди позивачів, були зареєстровані та залишаються зареєстрованими в належній їм квартирі. З липня 2016 року дружина сина - [PERSON] , в належній їм квартирі не проживає, оскільки поїхала в м.Київ до своїх батьків і стала проживати з ними, а в липні 2017 року остання також забрала до себе дітей [PERSON] та [PERSON] .. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року шлюб між їхнім сином [PERSON] та [PERSON] розірвано. З липня 2017 року колишня невістка [PERSON] до м.Вільногірськ не з`являлась, з реєстрації за місцем їх проживання невістка не знімається. Оплату за комунальні послуги за місцем реєстрації вона не здійснює, їхні витрати вона не компенсує. Ніяких домовленостей у них з відповідачкою не було, а в липні 2017 року відповідачка сама самостійно без всяких поважних причин залишила разом з неповнолітніми дітьми місце свого проживання і вже більше одного року проживає зі своїми батьками в [ADDRESS] . Оскільки, при здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власники мають право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, тому позивачі просять визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) [ADDRESS] . Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. (а.с. 59) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та понесені нею судові витрати у справі віднести на її рахунок та не стягувати їх з відповідачки (а.с. 60) Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. (а.с.58) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, факт належності на праві власності позивачам квартири [ADDRESS] , підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1996 року, яке видано Вільногірським ДГМК (а.с. 11) Факт реєстрації з 23.03.2012 року відповідачки [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , підтверджується довідкою № 296/1 від 31.08.2020 року, яка видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 9) та копією сторінок паспорту [PERSON] (а.с. 13) Факт реєстрації 30.12.2011 шлюбу між [PERSON] (сином позивачів) та [PERSON] , підтверджено копією свідоцтва про шлюб останніх (а.с.10) Факт розірвання вказаного шлюбу підтверджено копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року, яке набрало законної сили 30.05.2017 року (а.с.17-18) Факт не проживання відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , підтверджується актом від 13.04.2020 року № 88, який складено депутатом Вільногірської міської ради Крюковим Є.В., відповідно до якого встановлено, що [PERSON] з 2016 року за вказаною адресою фактично не проживає, її власних речей в помешканні немає (а.с. 12). Також, факт не проживання відповідачки [PERSON] у вищевказаній квартирі з 2016 року підтверджується копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області № 174/343/17 від 05.03.2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.22-32) та копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області № 174/694/18 від 26.11.2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дітей, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.19-21) Доказів на спростування вказаних обставин під час судового розгляду справи відповідачкою не надано. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістомст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , де з 23.03.2012 року зареєстрована їх колишня невістка [PERSON] , однак у вказаному житлі з 2016 року остання не проживає без поважних причин, на даний час не являється членом сім`ї власників житла, за користування жилим приміщенням комунальні послуги не сплачує та не здійснює інших витрат по утриманню житла, відповідачкою позов визнано у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому позов підлягає задоволенню, а [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , що є підставою для її зняття з реєстраційного обліку. Судові витрати по справі у виді сплаченого [PERSON] судового збору в розмірі 840,80 грн. (а.с.1), слід віднести на рахунок позивачки згідно її заяви. Сплачені відповідно до квитанції № 056/20 від 15.04.2020 року платником [PERSON] - 800,00 грн. адвокату Левітіну О.Ю. за складання позову до суду і додатків до нього в інтересах [PERSON] (а.с.33), суд не може віднести до судових витрат позивачки [PERSON] оскільки ці витрати понесені особою, яка не являється учасником справи, тому суд не вирішує питання щодо розподілу цих судових витрат. На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 291, 383, 386, 405 Цивільного Кодексу України, ст. 72 Житлового Кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved