Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], 12.12.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Посилається на те, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2011 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2011 року та до повноліття дитини. За вказаним рішення позивачці видано виконавчий лист №2-854/11, за яким з відповідача [PERSON] районним відділом ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області на користь позивачки стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Разом з тим, у зв'язку із законодавчим збільшенням мінімальної заробітної плати, прожитковим мінімумом та стрімкою інфляцією, значно зросли витрати, а тому на даний час розмір сплачуваних відповідачем аліментів на неповнолітню дитину є недостатнім для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку дитини. В той же час, відповідач є дієздатною, здоровою людиною та будучи офіційно працевлаштований, з 03.07.2015 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина», отримує значні фінансові доходи у вигляді заробітної плати, а тому йому нічого не перешкоджає сплачувати аліменти у встановленому законодавством розміру. Просить відповідно до положень ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) змінити визначений рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2011 року спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми у розмірі 200 гривень щомісячно на частку у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. До початку підготовчого судового засідання позивач [PERSON] та її уповноважений представник - адвокат [PERSON] подали до суду заяву про проведення судового засідання без їхньої присутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнає та не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просив проводити без його присутності. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.11.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки Андронік (після розірвання шлюбу - [PERSON]) стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 28.11.2011 року і до повноліття дитини. Дане рішення вступило в законну силу 29.12.2011 року. На підставі вищевказаного рішення Сокирянським районним судом Чернівецької області 28.08.2015 року видано виконавчий лист №2-854/111, згідно якого [PERSON] районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2011 року і до повноліття дитини. Інші виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. З довідки, виданої 26.11.2018 року виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. До складу її сім'ї входять: співмешканець - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №СВБ00000096, виданої 30.11.2018 року товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» [PERSON] з 03.07.2015 року працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» на посаді слюсара-ремонтника, і його дохід з 01.01.2018 року по 31.10.2018 року склав 75825,18 грн. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Положеннями ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою ст.182 СК України визначено обставини, які враховує суд при визначені аліментів: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявності на утриманні платника аліментів інших осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» (далі - Закон), який набрав чинності з 08.07.2017 року, було внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.1 ст.192 СК України врегульовано зміну розміру аліментів, зокрема розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, позивачкою обрано спосіб захисту прав дитини на належне утримання шляхом звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів: з твердої грошової суми на 1/4 частину заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд вважає, що, враховуючи обставини передбачені ч.1 ст.182 СК України, відповідач має можливість та здатний сплачувати на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліменти, у визначеному позивачкою розмірі. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка законодавством звільнена від сплати судового збору, його на користь держави необхідно стягнути з відповідача. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, згідно наданих представником позивача [PERSON] розрахунку суми послуг за надану правову допомогу, додаткового договору до договору про надання правничої допомоги, акту прийому передачі та квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 06.09.2018 року, останній надав позивачу [PERSON] правничу допомогу щодо надання юридичної консультації, підготовки адвокатських запитів для отримання інформації, підготовки позовної заяви та інших процесуальних клопотань, заяв на загальну суму 4230,00 грн. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на вказану норму закону, виходячи із складності даної цивільної справи, та обсягу наданих представником позивача юридичних послуг, беручи до уваги те, що судові засідання в даній справі не проводилися, у зв'язку з чим, представник позивача не брав участі в судових засіданнях, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є надто завищеними. Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному об'ємі, зі стягненням з відповідача на користь держави судового збору та на користь позивача - витрат на професійну правничу допомогу у визначеному судом розмірі. На підставі ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року, ст.ст. 181-182, 192 СК України та

Outcome: partial