Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить: встановити факт народження дитини жіночої статі на території м. Ілловайська Донецької області, Україна, від матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини, а саме: « [PERSON] ». Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] у м. Ілловайську Донецької області народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від [NUMBER] , виданим Адміністрацією міста Ілловайськ міста Харцизьк, ДНР, та медичним свідоцтвом про народження, виданим «Донецьким республіканським центром охорони матері і дитинства», від 19.09.2020 № 1383. Оскільки в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами і установами, заявник позбавлена можливості зареєструвати факт народження дитини у визначений чинним законодавством України спосіб. Заявник та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник заявника подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі та участі заявника. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до паспортних даних заявник [PERSON] (мати дитини), [INFO] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] (батько дитини), [INFO] є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008. З медичного свідоцтва про народження від 19.09.2020 № 1383, виданого «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства» вбачається, що [INFO] [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у «ДРЦОМД» м. Донецьк» народила дівчинку. Матір новонародженої дитини перебуває у зареєстрованому шлюбі. Факт народження засвідчила лікар [PERSON] 01.10.2020 «Адміністрацією міста Ілловайськ міста Харцизька Донецької Народної Республіки» видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьком дитини зазначено [PERSON] , громадянина України, матір`ю - [PERSON] , громадянку України. З метою реєстрації факту народження дитини [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дарницького районного у місті Києві відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ). Листом Дарницького районного у місті Києві відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ)від 20.11.2020 № 1488/20.4-44 у проведенні державної реєстрації народження 19.09.2020 у [PERSON] дитини на підставі свідоцтва про народження ДНР від 01.10.2020 № [NUMBER] , виданого Адміністрацією міста Ілловайськ міста Харцизька Донецької Народної Республіки відмовлено, оскільки надані заявником для реєстрації документи видані на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ (далі - Закон № 1207-VІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 2 статті 4 Закону № 1207 -VІІ визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону № 1207 -VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Частиною першою статті 17 Закону № 1207 -VІІ визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 3 ст. 317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін навіть, якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] , будучи громадянкою України і зареєстрованою на території Україні, [INFO] народила дитину жіночої статі в районі проведення антитерористичної операції на тимчасово окупованій території у м. Ілловайську Донецької області, про що їй було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено такий факт. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved