Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 03.06.2019 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачів на її утримання, аліменти в розмірі 1 500 грн з кожного, щомісячно, з дати подання позову і довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася [INFO] . На день подання позову її вік складає повних вісімдесят один рік. З 1 березня 2006 року вона є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей період в неї є пенсія за віком, інших джерел доходу в неї немає. Вона є самотньою літньою жінкою, чоловiка або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати матерiально у неї немає. Разом із нею, у окремій кімнаті її квартири, проживав її син [PERSON] , однак він не бажає допомагати її матерiально. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує її необхідного мінімуму проживання - частину вона віддає на сплату комунальних послуг. Сума, яка залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум i їй ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може. Крім цього, вона є хворою людиною та потребує постiйного лікування, що потребує чималих коштів. Зокрема, вона є інвалідом другої групи по зору. Iнвалідність встановлена безтерміново. Також у неї був інсульт, після чого вона потребує постiйного вживання ліків. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності те не отримавши вiд дiтей ніякої підтримки на прохання про надання допомоги вона вимушена звернутись з позовною заявою до своїх працездатних синів - [PERSON] та [PERSON] .. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 липня 2019 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі з повідомленням (викликом) сторін. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиви на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подали. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бодачевська М.В. в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Бодачевська М.В. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Також, виклик відповідача [PERSON] здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Отже, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонеркою та має статус дитина війни, що вбачається з копії посвідчення №[NUMBER], виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Замостянському районі м. Вінниці (а.с.8). Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи по зору, що вбачається з копії довідки до акта огляду МСЕК №247578, виданого 14.06.2007. Інвалідність встановлена безтерміново (а.с.9). З копії карти амбулаторного хворого [PERSON] , виданої Ладижинською ТМО вбачається, що [PERSON] хворіє та потребує лікування (а.с.4,5). Відповідач [PERSON] , [INFO] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. За встановлених обставин, наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи, що позивач є пенсіонеркою, тобто у правовому розумінні непрацездатною, розмір отримуваного нею єдиного доходу у вигляді пенсії, а також те, що вона є інвалідом другої групи, має статус дитини війни, за своїм станом здоров`я потребує дороговартісного лікування, суд дійшов висновку, що позивач має необхідність у матеріальній допомозі та потребує утримання своїми синами. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Визначаючись з розміром аліментів, суд звертає увагу, що відповідачі є працездатними особами. Один із відповідачів позовні вимоги визнав. Відтак суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідачів щомісячно аліментів на утримання непрацездатної матері [PERSON] в розмірі 1 500 грн з кожного, починаючи з дня подання позову до суду і довічно. При цьому, суд враховує, що за змістом ст. 202 СК України, обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При розгляді справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до змісту п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів. Також, відповідно до змісту п.9. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави по 768,40 грн судового збору. В силу ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved