Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися в суд з первісним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], права та інтереси яких представляє законний представник [PERSON], третя особа на стороні співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ДП «Фаворит-3» про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. [PERSON] як в своїх, так і в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить продовжити строк тимчасової відсутності не проживання [PERSON] та малолітніх дітей в квартирі, усунути перешкоди в користуванні житлом - квартирою [ADDRESS] вселити [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Згідно заяв від 22.09.2016р. співпозивачі по первісному позову [PERSON] і [PERSON] просять розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, в їх обґрунтування зазначає, що співвідповідач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] не проживають в квартирі по [ADDRESS], коло десяти років, діти [PERSON] взагалі ні разу не були в квартирі, співвідповідач [PERSON] не проживає в квартирі по [ADDRESS], із 2000 року. Зазначені особи продовжують перебувати на реєстраційному обліку по місці реєстрації [ADDRESS]. Співвідповідачі не беруть участь в утриманні помешкання, сплати комунальних послуг, немає їхніх особистих речей. В добровільному порядку залишили квартиру і протягом тривалого проміжку часу не виявляли бажання в ній проживати. В них створенні окремі сім'ї та проживають окремо. В період відсутності співвідповідачі не проявляли інтересу проживати в квартирі по [ADDRESS], будь-яких перешкод протягом великого часу їх відсутності їм не чинили і вони не вчиняли дій, які б свідчили про намір проживати в квартирі. А тому, співвідповідачі не проживають в квартирі по [ADDRESS], без поважних на те причин поза меж розумного строку, встановленого нормами Житлового кодексу Української РСР, подальше перебування на реєстраційному обліку співвідповідачів призводить до великих затрат по сплаті комунальних послуг і можливості отримання субсидій, а також вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, і що за правилами ЖК Української РСР дозволяє визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Зустрічний позов не визнає, посилаючись на ті обставини, що протягом тривалого проміжку часу [PERSON] не приходила до помешкання, їй не вчинялося будь-яких перешкод у користуванні квартирою. Визнати продовженим строк тимчасової відсутності проживання [PERSON] в квартирі не має ніяких правових підстав, оскільки [PERSON] в добровільному порядку залишала місце свого попереднього проживання в зв'язку із одруженням, проживала протягом десяти років із своєю сім'єю в інших місцях, а тому продовжити встановлений ЖК Української РСР шестимісячний строк, протягом якого зберігається право на користування жилим приміщенням до десяти років, у випадку [PERSON], не можливо. В судовому засіданні співвідповідач по первісному позову [PERSON] позовні вимоги про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою по [ADDRESS], не визнає і просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні співвідповідач по первісному позову [PERSON], яка діє у своїх, так і в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що вона залишила квартиру по [ADDRESS], у 2008 року після одруження. Після народження дитини її в квартиру вже не пустили і вона змушена поїхати до свекрухи в село. В неї склалися неприязні відносини із [PERSON], яка є її мачухою і яка фактично вигнала її з квартири. Протягом тривалого проміжку часу вона з чоловіком та дитиною змушені були шукати різні місця для проживання. Тому, її відсутність в квартирі по [ADDRESS], була вимушеною, її не було в місці своєї реєстрації з поважної на те причини. На теперішній час її не пускають до квартири, чинять перешкоди, а тому строк її тимчасової відсутності по місцю проживання слід визнати поважним і продовжити, усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити її разом із дітьми в квартиру по [ADDRESS], таким чином задовольнити поданий нею зустрічний позов. Представник [PERSON] первісний позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, так як тимчасова відсутність [PERSON] та її дітей була вимушена, вона не проживала в квартирі з поважних на те причин, хоча мала бажання, а тому в даному випадку слід продовжити строк її тимчасової відсутності з житловому приміщенні, що виключає застосування ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Також, просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою та вселити [PERSON] із дітьми в квартиру по [ADDRESS]. Представник ДП «Фаворит-3»в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради просить в задоволенні первісного позову відмовити та в інтересах неповнолітніх дітей задовольнити зустрічний позовом [PERSON] Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Відповідно до довідки ДП «Фаворит-3» від 17.08.2015 року №752 в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (заявник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука). По отриманій інформації із ДП «Фаворит-3» від 08.08.2016р. квартира [ADDRESS] перебуває у державній формі власності. Іншої інформації щодо видачі ордера на вселення осіб в квартиру [ADDRESS], сторонами по справі не надано, судом не здобуто та сторонами не подано відповідного клопотання про витребування зазначених доказів. Після ухвалення судом 02.10.2015р. по справі №607/14790/15-ц заочного рішення про визнання [PERSON], [PERSON] і [PERSON] такими, що витратити право на користування квартирою [ADDRESS], згідно наданої довідки ДП «Фаворит-3» від 08.07.2016р. №1245 [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зняті з реєстраційного обліку по місцю проживання по [ADDRESS], в м. Тернополі. Так, відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачі по первісному позову в частині заявлених позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS], в м. Тернополі зазначають, що [PERSON] із 2000 року не проживає в квартирі та не утримує її. В судовому засіданні згідно наданих [PERSON] пояснень свідчить, що вона після одруження у 2000 році залишила своє місце проживання по [ADDRESS], два роки проживала у бабусі, з 2004 року проживає з чоловіком в м. Тернополі по вул. Карпенка, де він і зареєстрований. Таким чином, матеріалами справи та поясненнями самої [PERSON] підтверджено факт не проживання у квартирі [ADDRESS], і наслідком чого є застосування ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР при заявленому позові, а відтак позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS], в м. Тернополі підлягають до задоволення. В частині обґрунтування заявлених первісних позовних вимог про визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS], в м. Тернополі співпозивачі зазначають, що [PERSON] залишила своє місце проживання після свого одруження - в кінці 2007 році, її діти взагалі не проживали і не перебували в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] не оплачувала комунальних послуг, не приймала участі в утриманні житлового приміщення, її речей в квартирі не має. [PERSON] не цікавилася життям свого батька [PERSON], будь-яких перешкод із часу залишення квартири ні [PERSON], а також її дітям не чиняться. Згідно наданих [PERSON] в судовому засіданні пояснень вбачається, що в неї склалися неприязні відносини із [PERSON], яка є її мачухою, і яка всілякими способами намагалася позбавити [PERSON] права користування та проживання в квартирі. Після свого одруження в жовтні 2007 року і народження у травні 2008 році сина [PERSON] вона вже не мала можливості повернутися до свого колишнього місця проживання в квартиру [ADDRESS], і змушена була із чоловіком та сином шукати інше житло. Пізніше коло п'яти місяців вони проживали в свекрухи в селі Соснівка Теребовлянського району, де зареєстрований її чоловік, орендували квартири та кімнати гуртожитків, і з 2011 року протягом п'яти років згідно договору оренди проживали в [ADDRESS]. На даний час термін дії договору оренди закінчився і вони змушені проживати сім'єю у знайомих в квартирі за тимчасової їх відсутності. Зазначає, що частково здійснювала оплату по утриманню будинку ДП «Фаворит-3» та додає копії квитанцій від 10.04.2013р., від 29.03.2013р., від 31.10.2013р., від 19.05.2014р. При таких обставинах, матеріалами справи та поясненнями [PERSON] підтверджується її відсутність, а також дітей, по місцю свого колишнього проживання по [ADDRESS], більше шести місяців, а саме із кінця 2007 року, доказів вчинення перешкод [PERSON] співпозивачами протягом часу її відсутності, а саме із кінця 2007 року, квартирою по [ADDRESS], не подано, а тому є всі наявні правові підстави станом на дату першого звернення до суду для того, щоб визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS], в м. Тернополі. Поряд з цим суд зазначає, що [PERSON] та її діти були відсутні по місцю свого проживання понад шість місяців, а саме із кінця 2007 року, із причин, що прямо залежали від їхньої волі, а саме одруження, створення своєї сім'ї, і ніяким чином не слід пов'язувати їхню відсутність по місцю проживання із причин, що не залежали від їхньої волі або дій. Не доведено фактів того, що [PERSON] і дітей всупереч їхньому рішенню або ж в зв'язку із протиправною поведінкою співпозивачів позбавили права проживання та користування квартирою, а тому не можна вважати відсутність [PERSON] із кінця 2007 року в квартирі по [ADDRESS], такою, що виникла із тривала протягом великого проміжку часу із поважних причин, а відтак і можливості, передбаченої ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР на продовження судом шестимісячного строку відсутності особи з поважних причин у жилому приміщенні. Долучені до матеріалів справи [PERSON] квитанції оплату по утриманню будинку ДП «Фаворит-3» від 10.04.2013р., від 29.03.2013р., від 31.10.2013р., від 19.05.2014р. на думку суду не можуть слугувати належними доказами приймання участі в утриманні [PERSON] житлового приміщення, оскільки згідно вказаних квитанцій оплата приймалася від [PERSON], а також зважаючи на дату їх сплати. Крім цього, згідно актів від 14.11.2014р., 01.10.2015р., складених в складі комісії представників ДП «Фаворит-3» в присутності сусідів, засвідчено факт відсутності більше року відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Разом з тим, на клопотання представника співпозивача [PERSON] в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона є сусідкою [PERSON], проживає в квартирі із 1997-1998 року, її квартира знаходиться поверхом нижче. Спілкується з ними, звертаються один до одного в разі необхідності. [PERSON] бачила ще тоді, коли вона виходила заміж і від того дня в квартирі по [ADDRESS], не бачила. [PERSON] взагалі не знає. Чи вчиняли перешкоди [PERSON] щодо її поселення або ж користування квартирою не бачила і таких фактів не знає. Із показів [PERSON] вбачається, що він знайомий із сім'ю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знає також. В квартирі [PERSON] часто бував, є товаришем [PERSON], під час його перебування в квартирі [PERSON] та [PERSON] не бачив багато років, малолітніх дітей також в квартирі не було. Свідок [PERSON] надала покази, з яких свідчить, вона є двоюрідною сестрою [PERSON] Сім'ю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знає. В квартирі по [ADDRESS], буває 2-3 рази на місяць. Людмила проживала в квартирі до кінця 2007 року і після свого весілля залишила квартиру. [PERSON] до весілля вже не жила в квартирі. Діти [PERSON] в квартирі взагалі не проживали. Фактів вчинення перешкод із сторони [PERSON] у допуску [PERSON] чи [PERSON] у квартиру не знає і не бачила. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги покази свідків, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, обставини щодо відсутності співвідповідачів більше шести місяців по місцю свого проживання визнані самими співвідповідачами в при відсутності доказів поважних на те причин, а відтак є такими, що підлягають до задоволення шляхом визнання [PERSON], [PERSON] та її дітей [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS], в м. Тернополі. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи співвідповідачами не подано, а судом не здобуто. В частині зустрічного позову [PERSON] про продовження строку тимчасової відсутності не проживання [PERSON] та малолітніх дітей в квартирі, усунення перешкод в користуванні житлом - квартирою [ADDRESS] вселення [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS], слід відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного. Частина 2 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутності з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналізуючи вказану норму Кодексу, суд вважає, що вимога про продовження строку відсутності особи з поважних причин не може розглядатися як окрема позовна вимога для захисту свого права чи інтересу, а розглядається та їй надається правова оцінка з підтверджуючими на це доказами в сукупності з іншою позовною вимогою. Приймаючи до уваги те, що судом при дослідженні первісних позовних вимог надана оцінка поряд із доказами щодо відсутності [PERSON] та її дітей більше шести місяців в житловому приміщенні, відсутність доказів в частині доведення вчинення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перешкод [PERSON] у користуванні квартирою по [ADDRESS], а також приймаючи до уваги висновки суду за наслідками розгляду і доведеності первісного позову, що виключає в даному випадку задоволення зустрічного позову, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачеві за рахунок відповідачів солідарно. На підставі наведеного,

Outcome: approved