Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] 25 лютого 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що вона народилася [INFO] . У період з 01 вересня 1978 року по 26 червня 1982 року вона навчалася в Дніпропетровському хіміко-механічному технікумі. 28 червня 1982 року їй було видано диплом, в якому її прізвище при перекладі українською зазначено як « [PERSON] ». На теперішній час заявник готує пакет документів для оформлення пенсії і з даним питанням звернулася за консультацією до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, за результатами якої [PERSON] було повідомлено, що внаслідок різності написання її прізвища в дипломі просередню технічну освіту і паспорті, їй не буде зараховано до стажу строк навчання у технікумі, оскільки у неї виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом, який було видано на її ім`я. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт належності їй диплому про навчання, виданого Дніпропетровським хіміко-механічним технікумом від 28 червня 1982 року на ім`я [PERSON] .. У своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання заінтересована особа повідомлялася належним чином. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] мовою оригіналу [PERSON] /рос./ народилася [INFO] (а.с. 6). У період з 01 вересня 1978 року по 26 червня 1982 року навчалася в Дніпропетровському хіміко-механічному технікумі за спеціальністю «експлуатація автоматичних устаткувань хімічних виробництв» (а.с. 5). 28 червня 1982 року [PERSON] було видано диплом з відзнакою серії [NUMBER] (а.с. 10). Прізвище [PERSON] у зазначеному дипломі було зазначено російською як « [PERSON] », а українською як « [PERSON] » (а.с. 10). Разом з тим, в паспорті заявника та довідці про присвоєння ІПН її прізвище вказано як « [PERSON] » (а.с. 7-8, 9). Різність написання прізвища заявника в дипломі і паспорті на теперішній час перешкоджає їй в призначенні пенсії. З зазначеного вбачається, що у дипломі, виданому Дніпропетровським хіміко-механічним технікумом від 28 червня 1982 року прізвище заявника зазначено українською « [PERSON] », тому на теперішній час заявник не має змоги належним чином довести факт належності зазначено документа саме їй. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З ксерокопії паспорта заявника вбачається, що її прізвище українською є « [PERSON] », а російською « [PERSON] », протягом життя їй видавалися офіційні документи: паспорт (а.с. 7-8), довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 9), тощо. За таких обставин суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та дипломі та інших документах, які було видано заявнику, повністю співпадають, то заява підлягає задоволенню, а факт належності [PERSON] диплому, виданого на ім`я [PERSON] , встановленню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved