Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] 10.04.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2010 між ними зареєстровано шлюб у виконкомі Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації одружень було зроблено відповідний актовий запис за №1. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружні відносини між ними фактично припинені з лютого 2019 року. Причиною розірвання шлюбу являється те, що сімейні стосунки припинились внаслідок того, що їх відносини вичерпали себе, відсутнє почуття взаємної любові та неприпустима поведінка відповідача, який вчиняє домашнє фізичне та моральне насильство. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спір відносно поділу майна подружжя буде вирішуватись окремо. Через орган ДРАЦС шлюб розірвати не можливо, так як у них є неповнолітня дитина. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 15.04.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 08 липня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, зазначила, що відповідачем не проживають однією сім`єю з лютого 2019 року (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленнями про отримання 13.07.2019 рекомендованого листа з судовою повісткою про виклик (а.с. 46), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2010 року сторони зареєстровали шлюб у виконкомі Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.06.2010 виконкомом Ємилівської\~сільської ради\~Голованівського району\~Кіровоградської області (а.с. 18). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 26.10.2010 виконкомом Ємилівської\~сільської ради\~Голованівського району\~Кіровоградської області (а.с. 6). Як вбачається з довідки №99, виданої 06.02.2019 виконавчим комітетом Ємилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, син [PERSON] , входить до складу сім`ї позивача, які проживають в с. Ємилівка Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 17). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з лютого 2019 року, спору про місце проживання дитини не мають. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. Однак позивачем не надано жодних доказів не підтвердження доводів про застосування відносно неї фізичного насильства, а тому аргументи позивача, як посилання на одну з підстав розірвання шлюбу, застосування відносно неї фізичного насильства, є необґрунтованими та не доведеними жодними доказами, тоді як згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем, за відсутності відхилених причин, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №0.0.1320580118.1 від 10.04.2019 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, а також згідно акту виконаних робіт №1 від 10.04.2019 року та квитанції №6 від 10.04.2019 року сплатила 500 грн. за правову допомогу Голованівській юридичній консультації АО «Кіровоградська обласна колегія адвокатів» (а.с. 15-16), що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved