Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] в травні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що з 2012 року позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Також дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. А тому позивач звернулася до суду та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування, який надано суду. Малолітній [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні повідомив, що не знає свого батька та не памятає його. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 17.07.2012 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 15.09.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Згідно характеристики учня 2-Г класу КЗ «Загальноосвітня школа І ступеня № 5 Вінницької міської ради» [PERSON] , [INFO] № 82 від 28.04.2021 року, [PERSON] до 1 класу був зарахований 1 вересня 2019 року. Хлопчик вихований, спокійний, доброзичливий. До школи [PERSON] приводить мама [PERSON] . За період навчання в школі про дитину турбувалася лише мама. Батька, [PERSON] класний керівник ніколи не бачила. Ні навчанням, ні вихованням сина батько не цікавився. На виховних заходах та батьківських зборах була присутня тільки мама. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] від 25.08.2021 року № 01-00-011-56571, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з даного висновку, [PERSON] з 2016 року по теперішній час не проживав з дитиною, неналежно піклувався про сина, не брав участі у його вихованні та розвитку Батько ухилявся від надання синові належного матеріального утримання. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 30.06.2021 року становила 113 743,50 грн. Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст. 150, 180 СК України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Судом встановлено, що протягом майже п`ять років відповідач не змінив свого ставлення до сина та ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а саме: не спілкується, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не проявляє щодо нього батьківської турботи і піклування, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає йому матеріального утримання. Відповідач усунувся від виконання обов`язків щодо виховання та розвитку свого сина у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне батьківське виховання. В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню дитини, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На думку суду, ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню сина знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України [PERSON] обов`язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, не піклується про його фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини, з метою захисту насамперед інтересів дитини, а також визнання відповідачем позову суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Також суд зазначає, що згідно вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України зважаючи, що позов задоволений з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved