Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Осичнюк Є.В. звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі №426/5112/19, визнано право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на недоотриману пенсію в розмірі 44757 (сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 47 копійок в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач зверталася до територіального органу Пенсійного Фонду України, а саме: до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, однак їй було відмовлено в видачі залишку пенсії з посиланням на відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Не погоджуючись з прийнятим рішення представник позивача адвокат Осичнюк Є.В. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з письмовою скаргою на дії вказаного територіального підрозділу та з проханням виконати рішення суду і виплатити [PERSON] визначену цим рішенням суму коштів недоотриманої померлим чоловіком пенсії, однак отримав відмову. Листом від 08 січня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило представнику позивача у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з тим, що нею не було подано заяву до органів Пенсійного фонду України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини для виплати недоотриманої пенсії та рекомендовано [PERSON] звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію. Позивач вважає, що орган пенсійного фонду протиправно відмовляє їй у виплаті даних коштів, на які за нею визнано право власності судовим рішенням. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму пенсії, яка увійшла до складу спадщини, в розмірі 44757 грн. Відповідачем Біловодським об`єднаним управлінням ПФУ Луганської області, якого ухвалою суду від 04 листопада 2021 року було замінено на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, було надано письмовий відзив, в якому зазначено, що «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядку № 22-1), встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не зверненням ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину. Позивачем не було подано заяву до органів Пенсійного фонду України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини для виплати недоотриманої пенсії, крім того, ні Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (де померлий перебував на обліку), ні Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не були стороною у справі №426/5112/19, заочне рішення у якій прийнято Сватівським районним судом Луганської області 30 вересня 2019 року. Тому, ні на Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, ні на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року у справі №426/5112/19, не були покладені будь які обов`язки. Також відповідач зазначає, що саме право позивача на спадщину у вигляді недоотриманої пенсії, яке виникло після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, та яке визнане судовим рішенням, він не заперечує. Однак наголошує на тому, що лише за умови належного документального оформлення відповідно до вимог ст. 1296, 1297 ЦК України та подання до Управління документів, зазначених у п.2.26 Порядку № 22-1, відповідач вважає за можливе здійснення виплати недоотриманої пенсії померлого [PERSON] з урахуванням вимог норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач та її представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві просять справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтували вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі № 426/5112/19, визнано право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на недоотриману пенсію в розмірі 44757 (сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 47 копійок в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Рішення набрало законної сили 07 листопада 2019 року. З копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1112/К-11 від 08 січня 2020 року, спрямованого представнику позивача адвокату Осичнюку Є.В. у відповідь на його скаргу, слідує, що враховуючи той факт, що [PERSON] не було подано заяву до органів Пенсійного фонду України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, та при зверненні до Управління всупереч положенням п.2.26 Порядку № 22-1 не було подано свідоцтво про право власності на спадщину, для виплати недоотриманої пенсії та виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області по справі № 426/5112/19 від 30 вересня 2019 року про визнання права власності на недоотриману пенсію після смерті [PERSON] , позивачу слід звернутись до нотаріуса із вище зазначеним рішенням суду за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію, яким буде заведено спадкову справу та вирішено питання про видачу свідоцтва про право на спадщину. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. За таких підстав, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь [PERSON] грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії, яка належала за життя [PERSON] , в розмірі 44757 грн на підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30 вересня 2019 року по справі № 426/5112/19. Також, суд вважає за необхідне окремо відзначити, що ця справа підлягала розгляду саме за правилами цивільного судочинства, адже предметом позовних вимог був захист цивільних (спадкових) прав спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, яке протиправно утримує у себе інша особа. При цьому, належним відповідачем за цими вимогами є саме головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, адже за змістом статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме на Пенсійний фонд покладено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій. Правильність вищевказаних висновків суду в частині юрисдикції спору та в частині належності відповідача підтверджується практикою Верховного Суду, яка відображена в постанові від 14 червня 2018 року по справі № 527/346/16-ц. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач звернулась до суду із заявою про звільнення її від сплати судового збору, оскільки її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір навіть частково, вона не працює, доходу не має, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16 грудня 2019 за період з І кварталу 2016 року по 3 квартал 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог, та беручи до уваги, що позивача було звільнено від плати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму в розмірі 840 грн. 80 коп, яка підлягає сплаті за подання позовів цієї категорії справ у відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved