Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] в собі представника - адвоката Жидкової Л.І. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Лейко С.А. позивач є власницею квартира [ADDRESS] . Квартира 3-х кімнатна, житловою площею 45,1 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстровано 30 січня 2001 року в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 34615 та записано у реєстрову книгу за № 188. Відповідачі по справі - [PERSON] , [INFO] - є братом позивача, [PERSON] - родичем. Відповідач по справі [PERSON] за власним бажанням з 2017 року в квартирі не мешкає, його особистих речей та майна в квартирі немає, що підтверджується актом про не проживання від 20 серпня 2020 року, який складений за участю сусідів. [PERSON] добровільно залишив належну позивачу квартиру. Останнє відоме його місце проживання: [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] - невідоме. Відповідач по справі [PERSON] ніколи в квартирі [ADDRESS] не проживав, а був лише зареєстрований, що також підтверджується актом про не проживання від 20 серпня 2020 року, який складений за участю сусідів. Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі чинить мені перешкоди у праві власності на неї, тому позивач змушена звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у праві власності на квартиру шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 28.07.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась її інтереси представляла адвокат Жидкова Л.І., яка надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з?явився, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори Лейко С.А., [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9) Право власності на вказану квартиру зареєстровано 30 січня 2001 року в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 34615 та записано у реєстрову книгу за № 188 (а.с. 9, зворот). Відповідно до довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 10094,-2019 місце проживання [PERSON] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно з актів про не проживання особи, засвідченого головою ОСББ «Медик-10» Картолаповою Т.М. сусіди [PERSON] та [PERSON] засвідчили про те, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з квітня 2017 року, а [PERSON] ніколи не проживав у зазначеній квартирі (а.с.11,12). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Суд вважає, що позивач, як власник квартири має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, на думку суду факт реєстрації відповідачів за адресою квартири позивача, яка є її власністю, перешкоджає останній в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в його здійсненні, вимагає від неї додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житловим приміщенням. У зв`язку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved