Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] 31 травня 2021 року звернувся до суду із позовом до Подільської міської ради Одеської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та просить визнати дійсним договір №192-к від 04.03.2000 року купівлі-продажу квартири, розташованої в [ADDRESS] ), укладений на Одеській товарній біржі, та визнати за ним в порядку спадкування право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № І92-к від 04 березня 2000 року він та його батько [PERSON] придбали в спільну сумісну власність у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру, розташовану в [ADDRESS] (нині [ADDRESS] ). Зазначений договір купівлі-продажу № 192-к був посвідчений керівником представництва Одеської товарної біржі. Відповідно до вимог діючого законодавства, в тому числі ст.334 ЦК України про те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації, договір ОТБ № 192-к був зареєстрований КП «Інвентарізатор» в реєстровій кн. № 39 р. № 2780. [INFO] мій батько - [PERSON] помер. Він є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців не має. Однак, коли він звернувся в нотаріальну контору Подільського міського нотаріального округу про видачу свідоцтва про спадщину по закону на частку квартири, яка належала його батькові [PERSON] , нотаріус листом № 32/02-04 від 24.03.2021 року відмовив йому в видачі такого свідоцтва. В листі № 32/02-04 від 24.03.2021 року відмічається, що малолітня дитина, якою на час продажі квартири являвся [PERSON] не може брати участі у біржовій операції, тому що за обсягом дієздатності неповнолітні не можуть бути членами біржі, а брокери виконують доручення тільки членів біржі, а не їх представників. При таких обставинах він не може оформити спадщину спадкодавця - [PERSON] , на яку має право після смерті свого батька. Крім того, під час укладення договору купівлі - продажу № 192-К від 04.03.2000 року в Одеський товарній біржі була допущена помилка в адресі розташування квартири, так в договорі № 192-К від 04.03.2000 року вказано, що квартира яка продається розташована за адресою - [ADDRESS] . Однак такої адреси в м. Котовську, Одеської області не існує, а правильною адресою розташування зазначеної квартири являється [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Сівун В. Т. надав заяву, згідно якої судове засідання просив провести у відсутність його та позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. Надали заяву, згідно якої позов визнавали, справу просили розглянути у їх відсутність. Представник Подільської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 89 років в м. Подільськ Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №667), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.09.2020 року. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, зокрема, на частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки КП «Інвентаризатор» за вих. №343 від 21.04.2021 року, станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі №192-К від 04.03.2000 року. Право власності зареєстровано в реєстровій кн.39, р.№2780. Згідно висновку про вартість майна, виконаного СПД Консул від 21.04.2021 року, оціночна вартість квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 87600,00 грн. Згідно довідки приватного нотаріуса Подільського міського нотаріального округу Одеської області за вих. №55/01-16 від 07.05.2021 року, приватним нотаріусом заведено спадкову справу №80/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Коло спадкоємців [PERSON] складається з сина померлого спадкодавця [PERSON] , який у передбачений законом строк прийняв спадщину (заява про прийняття спадщини зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 08.09.2020 року за №211). Інших заяв про прийняття спадщини після [PERSON] не надходило. Все майно, що належало [PERSON] , згідно ст. 1261 ЦК України буде оформлено на єдиного спадкоємця - [PERSON] . Згідно листа приватного нотаріуса Подільського міського нотаріального округу Одеської області за вих. №32/02-14 від 24.03.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у вигляді квартири, оскільки учасником укладеної угоди на Одеській товарній біржі виступала малолітня дитина [PERSON] , яка не може брати участі у біржовій операції, тому що за обсягом дієздатності неповнолітні не можуть бути членами біржі, а брокери виконують доручення тільки членів біржі, а не їх представників. Так, 04 березня 2000 року між [PERSON] , діючим від імені неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, та [PERSON] , [PERSON] як покупцями, на Одеській товарній біржі було укладено договір №192-К купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло з рішенням №545 від 25.12.97 року. Згідно п.5 договору, квартиру продано за 3000,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору. Новим власником нерухомого майна є [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Спірні правовідносини між сторонами виникли 26 грудня 2000 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Згідно із статтею 47 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири . Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Від імені неповнолітнього [PERSON] діяв його батько [PERSON] , що вбачається з копії договору №192-К купівлі-продажу нерухомого майна. Проте, під час укладення договору купівлі - продажу № 192-К від 04.03.2000 року в Одеський товарній біржі була допущена помилка в адресі розташування квартири, так в договорі № 192-К від 04.03.2000 року вказано, що квартира яка продається розташована за адресою - [ADDRESS] . Той факт, що предметом договору купівлі - продажу була квартира за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформаційною довідкою КП «Інвентаризатор» за вих. №343 від 21.04.2021 року. Також цей факт визнають сторони у справі. При таких обставинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання дійсним договору №192-к від 04.03.2000 року купівлі-продажу квартири, розташованої в [ADDRESS] (в минулому [ADDRESS] ), укладеного на Одеській товарній біржі. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16.06.2021 року по справі № 570/997/19, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що за договором купівлі - продажу визначено, що частки нерухомого майна між власниками є рівними, суд вважає, що після смерті [PERSON] її спадкоємцем може бути успадковано 1/2 частину зазначеної квартири, яка за життя належала померлому. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved