Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права, в порядку спадкування за законом, на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,66 га, яка розташована в [ADDRESS] , яка передана у власність матері позивача рішенням виконавчого комітету Голуб`ятинської сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області № 3 від 24.03.1994 року. Позивач вчасно, у визначений законом строк, прийняв спадщину, шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса, яким заведено спадкову справу № 2/2020. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року, який був чинний на час передачі у власність матері земельної ділянки, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів. За життя матері, Державний акт на передану їй у власність земельну ділянку, не виготовлявся. Приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як за життя мати не виготовила правовстановчий документ (державний акт) на неї. Позивач просить визнати за ним право в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки площею 0,66 га, яка розташована в [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 серпня 2019 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 185. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 1965 року Косівським Рай бюро ЗАГС Івано - Франківської області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказана [PERSON] , запис за № 25. Довідкою № 3 від 03 січня 2020 року Попільнянської селищної ради Житомирської області передбачено, що земельна ділянка розміром 0,66 га, яка була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконкому № 3 від 24.03.1994 року Голуб`ятинською сільською радою, розташована в [ADDRESS] . Відповідно до Архівного витягу з рішення виконавчого комітету Голуб`ятинської сільської ради народних депутатів Попільнянського району № 3 від 24 березня 1994 року «Про передачу в приватну власність громадян земельних ділянок» виданого Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області 09 червня 2017 року за № 04-04/181, вирішено передати безкоштовно громадянам у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані їм у межах населеного в розмірах згідно додатку - [PERSON] - 0,66 га. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, зареєстрована спадкова справа, спадкодавцем якої вказана [PERSON] , яка померла [INFO] . Номер у Спадковому реєстрі: [NUMBER] . Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 травня 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області № 77/02-31, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та за законом на все рухоме та нерухоме майно померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , Спадкова справа № 2/2020. [PERSON] , [INFO] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на земельну ділянку площею 0,66 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації заявленого спадкового майна. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Згідно пункту 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного Кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Outcome: approved