Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] 16.04.2018р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач на свій розсуд, однак не завжди своєчасно і в достатньому обсязі надає матеріальну допомогу на тримання доньки, щоб належним чином її утримувати та забезпечувати необхідний рівень для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач працездатний, працює електромеханіком в адміністрації Одеського морського порту Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та отримує стабільний дохід, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявив, що визнає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки на його утриманні знаходиться непрацездатна хвора матір-Діденко Л.О., яка тяжко хворіє-знаходиться на обліку в Обласному онкологічному диспансері, отримує пенсію по втраті годувальника. Він сам також хворіє, нещодавно його було прооперовано, на підтвердження чого надав копії довідок та висок з лікарень. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 р. (а.с.3). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин надає допомогу періодичну, розмір якої не влаштовує позивача. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України,\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач працевлаштований, отримує щомісячний дохід, що підтверджується довідкою Одеського міського порту (а.с.17). Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Виходячи із того, що позивач не обгрунтувала вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини, повідомила, що також працює, тому враховуючи рівність обов'язків батьків щодо утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не буде порушувати права дитини та батька. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: partial