Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території України, в селі Івано-Шийчино Богодухівського району Харківської області на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство». Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона є опікуном [PERSON] Пояснила, що [PERSON] є інвалідом II групи, народилася [INFO] в с. Івано-Шийчино Богодухівського району Харківської області, де зареєстрована та постійно проживає. Паспорт громадянина України вона не отримувала, хоча з місця проживання не відлучалася, з території України не виїздила. Вперше [PERSON] звернулася в Богодухівський РС ГУДМС в Харківській області за отримання паспорта в травні 2014 року, де їй було відмовлено з не встановленням належності до громадянства будь-якої країни. На даний час [PERSON] є інвалідом II групи. Встановлення факту постійного проживання на території Івано-Шийчинської сільської ради з моменту народження (1950 року) і по теперішній час необхідно [PERSON] для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта. Заявник [PERSON] в судове засідання з'явилася, просила суд заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України в с. Івано-Шийчино Богодухівського району Харківської області. Представник Богодухівського районного сектору ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечує. Суд, вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Івано-Шийчино Богодухівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1950 року. [PERSON] є інвалідом II групи (хвороба Дауна), що підтверджується довідкою серії 65-В № 202867. [PERSON] є опікуном [PERSON], що підтверджується випискою із протоколу засідання опікунської Ради при Івано-Шийчинській сільській раді №2 від 06.12.1993 року. Згідно довідки Виконавчого комітету Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області №305 від 07.07.2014 року , [PERSON] [INFO], дійсно проживає та зареєстрована на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області за адресою: [ADDRESS] з моменту народження по теперішній час. Над [PERSON]встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON] Відповідно до довідки Виконавчого комітету Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області №331 від 04.08.2014 року, [PERSON], [INFO] (помер [INFO]) та [PERSON], [INFO] (померла [INFO]), які є батьками [PERSON], постійно проживали на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, згідно по господарських книг. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] з моменту народження ([INFO]) по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991р., постійно проживає на території Івано-Щийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Outcome: approved