Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[INFO] року померла дружина позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 0, 0603 га за цією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За життя 21 лютого 2013 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті, заповіла позивачу належні їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, з умовою надання права довічного користування її сину [PERSON] кімнатою в зазначеному житловому будинку, позначеною на технічному плані літ «1-3». Спадщину після смерті дружини позивач прийняв, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але при прийнятті документів нотаріус повідомила йому, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину він не зможе, оскільки його померла дружина за життя своє право власності на спадкове домоволодіння не зареєструвала в установленому порядку в органі місцевого самоврядування, відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України. Посилаючись на ці обставини позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просить визнати за ним правло власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене вище спадкове майно. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. На підставі рішення Смілянського міськвиконкому № 541 від 27 листопада 1968 року [PERSON] (в подальшому прізвище в зв'язку із реєстрацією шлюбу змінено на [PERSON]) відведено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку, після чого 20 грудня 1968 року нею та відділом комунального господарства Смілянського міськвиконкому укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. За даним технічного паспорту будівництво житлового будинку та надвірних споруд здійснено [PERSON] в період із 1971 по 1990 рік, Дані про самочинне будівництво в технічній документації на спадкове будинковолодіння відсутні. 16 квітня 1986 року позивач уклав шлюб із [PERSON] Після прийняття ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01 квітня 2004 року по час смерті спадкодавиця не зареєструвала в установленому порядку право власності на належне їй нерухоме майно. Тому, на даний час відсутність правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину. Відповідно до довідки Смілянської державної нотаріальної контори від 21 травня 2014 року після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернувся із заявою про прийняття спадщини [PERSON], на підставі чого була заведена спадкова справа. Згідно п.4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮ України 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до листа (роз'яснення) МЮ України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Оскільки позивачем доведений факт прийняття спадщини після смерті дружини та за відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове домоволодіння та правовстановлювального документу на нього, відповідно до положень ст.ст. 1220, 1261, 1269, 1272 ЦК України за ним слід визнати право власності на спадкое майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1261, 1269, 1272 ЦК України,

Outcome: approved