Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2016 року звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу про право власності. Заявник у своїй заяві посилається на те, що він є власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому м. Дніпропетровська, йому же належить вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці згідно з договором купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2788, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записаного в реєстрову книгу № 467 за реєстровим № 70. Але у вказаному договорі його «по батькові» вказано не вірно як «Леонтіівич», в той час як вірно його «по батькові» по паспорту значиться як «Леонтійович». Він є законослухняним громадянином, зареєстрував вказаний будинок за собою, сплачує необхідні податки і збори, користується земельною ділянкою і будівлями правомірно і без порушень. Зараз заявник почала приводити до ладу правовстановчі документи на земельну ділянку, будинок та інш. у відповідності з законодавством, але зробити вказане виявилося неможливим, оскільки у вказаному договорі купівлі-продажу була припущена вказана помилка, так замість «Білий Віктор Леонтійович» вказано «[PERSON] Леонтіівич». Раніше він на ці розбіжності уваги не звернув і не звернувся у офіційні інстанції для виправлення помилки. В теперішній час у зв'язку з необхідністю упорядкування документів заявник звернувся до заінтересованої особи з заявою про реєстрацію прав власності на його вказаний будинок, але 18 травня 2016 року рішенням № 29649615 йому було відмовлено в цьому через вказану помилку запису його «по батькові» в паспорті і договорі купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року. Крім того, в довідці КП ДМБТІ ДОР № 5136 від 20 квітня 2016 року також вказано, що власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому в м. Дніпропетровську є [PERSON] Леонтіівич. Йому було рекомендовано з цим питанням звернутися до суду. У зв'язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи. Заявник у своїй заяві просив суд встановити юридичний факт про те, що саме йому належить правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу будинку № 17 по провул. Чернівецькому м. Дніпропетровська від 23 серпня 1986 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2788, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записаного в реєстрову книгу № 467 за реєстровим № 70, задовольнивши заяву. Представник заінтересованої особи департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Фактично, на думку суду, просили справу розглянути без участі їх представника за наявними матеріалами і рішення винести по закону на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи згідно ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку заявника і заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому м. Дніпропетровська, йому же належить вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці згідно з договором купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2788, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записаного в реєстрову книгу № 467 за реєстровим № 70. Але у вказаному договорі його «по батькові» вказано не вірно як «Леонтіівич», в той час як вірно його «по батькові» по паспорту значиться як «Леонтійович». Він є законослухняним громадянином, в передбаченому законом порядку зареєстрував вказаний будинок за собою, сплачує необхідні податки і збори, користується земельною ділянкою і будівлями правомірно і без порушень. Зараз заявник почала приводити до ладу правовстановчі документи на земельну ділянку, будинок та інш. у відповідності з законодавством, але зробити вказане виявилося неможливим, оскільки у вказаному договорі купівлі-продажу була припущена вказана помилка, так замість «Білий Віктор Леонтійович» вказано «[PERSON] Леонтіівич». Раніше він на ці розбіжності уваги не звернув і не звернувся у офіційні інстанції для виправлення помилки. В теперішній час у зв'язку з необхідністю упорядкування документів заявник звернувся до заінтересованої особи з заявою про реєстрацію прав власності на його вказаний будинок, але 18 травня 2016 року рішенням № 29649615 йому було відмовлено в цьому через вказану помилку запису його «по батькові» в паспорті і договорі купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року. Крім того, в довідці КП ДМБТІ ДОР № 5136 від 20 квітня 2016 року також вказано, що власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому в м. Дніпропетровську є [PERSON] Леонтіівич. Йому було рекомендовано з цим питанням звернутися до суду. У зв'язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи. Суд вважає вимоги заяви обґрунтованими, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17 жовтня 2013 р. № 868 , рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на таке майно. Судом встановлено і заявником доведено, що дійсно [PERSON] є власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому м. Дніпропетровська, йому же належить вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці згідно з договором купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2788, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записаного в реєстрову книгу № 467 за реєстровим № 70. Але у вказаному договорі його «по батькові» вказано не вірно як «Леонтіівич», в той час як вірно його «по батькові» по паспорту значиться як «Леонтійович». Він є законослухняним громадянином, в передбаченому законом порядку зареєстрував вказаний будинок за собою, сплачує необхідні податки і збори, користується земельною ділянкою і будівлями правомірно і без порушень. Зараз заявник почала приводити до ладу правовстановчі документи на земельну ділянку, будинок та інш. у відповідності з законодавством, але зробити вказане виявилося неможливим, оскільки у вказаному договорі купівлі-продажу була припущена названа помилка, так замість «Білий Віктор Леонтійович» вказано «[PERSON] Леонтіівич». Раніше він на ці розбіжності уваги не звернув і не звернувся у офіційні інстанції для виправлення помилки. В теперішній час у зв'язку з необхідністю упорядкування документів заявник звернувся до заінтересованої особи з заявою про реєстрацію прав власності на його вказаний будинок, але 18 травня 2016 року рішенням № 29649615 державного реєстратора йому було відмовлено в цьому через вказану помилку запису його «по батькові» в паспорті і договорі купівлі-продажу від 23 серпня 1986 року. Крім того, в довідці КП ДМБТІ ДОР № 5136 від 20 квітня 2016 року також вказано, що власником будинку № 17 по провул. Чернівецькому в м. Дніпропетровську є [PERSON] Леонтіівич. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно заінтересованих осіб (крім передбачених законом), не законні дії відносно нього та предмета спору, а заінтересована особа не довела зворотнього, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобовязань стосовно вимог заяви є припущенням. При таких обставинах суд вважає, що оскільки всі інші дані в технічному паспорті на будинок, свідоцтві, паспорті, адресній довідці та інших документах заявника повністю співпадають з встановленими судом даними, зазначеними у спірному документі, довідках заявника, витягу та інш. суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт про те, що саме [PERSON], [INFO], належить правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу будинку № 17 по провул. Чернівецькому м. Дніпропетровська від 23 серпня 1986 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3 2788, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записаного в реєстрову книгу № 467 за реєстровим № 70. Таким чином обставини заяви знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved