Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], про визнання протиправним та скасування рішення, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, в подальшому уточнивши позовні вимоги, зазначивши, що у звязку з відсутністю погодження [PERSON], як суміжного землекористувача, акту встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки по вул. Броненосця Потьомкіна, 46а, якою користувалась [PERSON], такий акт був затверджений рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниця від 23.07.2008 року № 49, яке було покладено в основу рішення [PERSON] міської ради від 11.11.2008 року № 2151, яким [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду 18.02.2015 року було визнано протиправним та скасовано п. 1 відповідного рішення № 49 від 23.07.2008 року в частині затвердження акту обстеження земельної ділянки по вул. Броненосця Потьомкіна, 46а, у звязку з чим, на думку позивача, не може вважатись законним і рішення [PERSON] міської ради від 11.11.2008 року № 2151, в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, а також не може бути законним і похідне від нього рішення [PERSON] міської ради від 30.10.2009 року № 2560 в частині затвердження проекту землеустрою і передачі [PERSON] відповідної земельної ділянки, і як наслідок, підлягає скасуванню відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] Крім цього, представник позивача зазначає, що збільшення земельної діляки [PERSON] відбулось за рахунок проїзду загального користування. В результаті чого позивач, просить суд визнати протиправним та скасувати пп.1.3 Додатку № 3 до рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року; визнати протиправним та скасувати п. 1 Додатку № 2 до рішення [PERSON] міської ради № 2560 від 30.10.2009 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON]; визнати протиправним та скасувати п. 6 Додатку № 2 до рішення [PERSON] міської ради № 2560 від 30.10.2009 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий гр. [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 30.10.2009 р. № 2560. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами викладеними в позовній заяві, просили позов задовольнити, додатково зазначили, що підставами даного позову є - по-перше: те, що відповідне рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року прийняте на підставі п. 1 рішенням виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниця від 23.07.2008 року № 49 про затвердження відповідного акту обстеження, яке рішенням суду було визнано протиправним та скасовано, і по-друге: з підстав передачі в приватну власність [PERSON] земель проїзду загального користування. Також зазначали, що в результаті передачі [PERSON] частини проїзду, [PERSON] позбавилась можливості мати підїзд до своєї земельної ділянки з боку вул. [PERSON], що позбавляє [PERSON] можливості очистити спецавтотранспортом надвірної вбиральні та вигрібної ями. Крім цього, зазначили в судовому засіданні, що межі між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] не порушені. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, просив в позові відмовити, зазначивши, що постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року, яке на даний час оскаржено до суду касаційної інстанції, було скасовано рішення, яке стосувалось узгодження меж, при цьому на той час норма ст. 56 Закону України «Про землеустрій» не передбачала такого документа як акт погодження меж при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вважає, що жодні права позивача не порушені, оскільки будинковолодіння позивача розташоване по вул. Д. Нечая, 145, і має вихід на таку вулицю, а те, що позивач не може облаштувати додатковий вихід із своєї земельної ділянки в сторону вул. [PERSON] то це результат визначення та узгодження [PERSON] порядку користування земельної ділянки по вул. Д. Нечая, 145, що не може впливати на права третіх осіб. Також зазначив, що жодного рішення [PERSON] міської ради про створення проїзду загального користування зі сторони вул. [PERSON] немає і такий проїзд жодною містобудівною документацією не передбачений. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі, зазначивши, що відповідна земельна ділянка не є проїздом загального користування згідно діючого законодавства. Такий проїзд [PERSON] облаштовувала самостійно. Передача їй частини земельної ділянки відбулась за рахунок земель [PERSON] міської ради, які не є проїздом загального користування. Зазначали, що підпис [PERSON] у відповідних актах не проставляла свідомо, після чого було визвано судово-претензійну комісію, рішення якої [PERSON] також не підписала. Вважають, що всі рішення [PERSON] міської ради прийняті у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Копія рішення Виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23.07.2008 року вказує, що в п. 1 Виконавчим комітетом було вирішено затвердити акти обстеження земельних ділянок, в тому числі по вул. Броненосця Потьомкіна, 46 а, гр. [PERSON]. (а.с. 4). Постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року по справі № 127/2847/13-а, було визнано протиправним та скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23 липня 2008 року в частині затвердження акту обстеження земельної ділянки по вул. Броненосця Потьомкіна, 46 А громадянки [PERSON] Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення. Підставою для скасування стало недодержання вимог Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення контролю за використанням та охороною земель, зокрема з тих підстав, що відповідний акт було складено за відсутності [PERSON], з яким вона не була ознайомлена, при цьому не було зазначено, що [PERSON] відмовляється від його ознайомлення та підпису. (а.с. 5-6). Суд звертає увагу на те, що Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення контролю за використанням та охороною земель, порушення якого стало підставою для скасування відповідного пункту рішення [PERSON] міської ради, застосовується виключно при здійсненні Держземінспекцією та її територіальними органами планових, позапланових та оперативних перевірок з питань додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства, а в даному випадку предметом доказування є порушення органом місцевого самоврядування процесу передачі у власність фізичній особі відповідної земельної ділянки, що не може бути пов'язаний з документами, отриманими в результаті проведення відповідних перевірок Держземінспекцією та її територіальними органами, які відбулись в часі до того, як [PERSON] міська рада прийняла оскаржувані позивачем рішення. Витяг з рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання, вказує, що в п. 1 [PERSON] міською радою, зокрема, було надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, згідно з додатком № 3, в якому, в п. 1.3 зазначається, що [PERSON] надається дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, орієнтовною площею 962 кв.м. з подальшою безоплатною передачею у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі: 825 кв.м. за рахунок земель в межах будинковолодіння та 137 кв.м. за рахунок земель територіальної громади міста. Дане рішення [PERSON] міська рада приймала в результаті розгляду відповідних заяв громадян про надання земельних ділянок та враховуючи, зокрема, п. 1 рішення [PERSON] міської ради від 29.02.2008 року № 1804. (а.с. 7). Рішення [PERSON] міської ради 40 сесії 5 скликання № 2560 від 30.10.2009 року в п. 1 зазначає, що [PERSON] міська рада вирішила, зокрема, затвердила проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність і оренду згідно Додатку № 2, в якому, в п. 1 зазначається про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр.. [PERSON], та в п. 6 зазначається про передачу [PERSON] на вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, земельну ділянку, площею 962 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель в межах будинковолодіння № 46а на вул. Повстання броненосця «[PERSON]», площею 825 кв.м. і земель територіальної громади міста - 137 кв.м. Дане рішення [PERSON] міська рада приймала в результаті розгляду відповідних заяв громадян про передачу у власність земельних ділянок згідно з проектами відведення земельних ділянок, та враховуючи, зокрема, висновки землевпорядної експертизи і п. 1 рішення [PERSON] міської ради від 29.02.2008 року № 1804. (а.с. 8, 9). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] в п. 1.3 Додатку № 3 до рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, орієнтовною площею 962 кв.м. з подальшою безоплатною передачею у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі: 825 кв.м. за рахунок земель в межах будинковолодіння та 137 кв.м. за рахунок земель територіальної громади міста, після чого згідно п. 1 та п. 6 Додатку № 2 до рішення [PERSON] міської ради 40 сесії 5 скликання № 2560 від 30.10.2009 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON], та передано [PERSON] на вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, земельну ділянку, площею 962 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель в межах будинковолодіння № 46а на вул. Повстання броненосця «[PERSON]», площею 825 кв.м., і земель територіальної громади міста - 137 кв.м., при цьому постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року по справі № 127/2847/13-а, було визнано протиправним та скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23 липня 2008 року в частині затвердження акту обстеження земельної ділянки по вул. Броненосця Потьомкіна, 46 А громадянки [PERSON] Суд звертає увагу на те, що згідно досліджених вище доказів, [PERSON] не передавалась у власність земельна ділянка за рахунок проїзду загального користування, а передавалась земельна ділянка площею 825 кв.м. за рахунок земель в межах відповідного будинковолодіння, та земельна ділянка площею 137 кв.м. за рахунок земель територіальної громади міста. Також суд звертає увагу на те, що зміст оскаржуваних та досліджених в судовому засіданні рішень [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання та № 2560 від 30.10.2009 року 40 сесії 5 скликання не містить посилань на те, що при прийняті таких рішень [PERSON] міська рада керувалась або враховувала п. 1 рішення Виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23.07.2008 року, яким, зокрема, був затверджений акт обстеження земельної ділянки [PERSON] Натомість зміст оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання вказує, що дане рішення [PERSON] міська рада приймала в результаті розгляду відповідних заяв громадян про надання земельних ділянок та враховуючи, зокрема, п. 1 рішення [PERSON] міської ради від 29.02.2008 року № 1804, а зміст оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради № 2560 від 30.10.2009 року 40 сесії 5 скликання вказує, що дане рішення [PERSON] міська рада приймала в результаті розгляду відповідних заяв громадян про передачу у власність земельних ділянок згідно з проектами відведення земельних ділянок, та враховуючи, зокрема, висновки землевпорядної експертизи і п. 1 рішення [PERSON] міської ради від 29.02.2008 року № 1804. Крім цього, суд звертає увагу на те, що суду сторонами так і не було надано на дослідження документи, якими керувалась [PERSON] міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень, зокрема: проект відведення відповідної земельної ділянки гр. [PERSON], відповідний висновок землевпорядної експертизи, та п. 1 рішення [PERSON] міської ради від 29.02.2008 року № 1804, що обєктивно унеможливлює суд встановити обставини наявності в таких документах відомостей щодо п. 1 рішення Виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23.07.2008 року, яким було затверджено акт обстеження земельної ділянки по вул. Броненосця Потьомкіна, 46 а, гр. [PERSON], скасування якого [PERSON] апеляційним адміністративним судом, виходячи із позиції позивача, є однією із підстав даного позову. А відтак, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та не була доведена належними та допустимими доказами позиція позивача та його представника, що визначала одну із підстав даного позову, згідно якої в основу оскаржуваних рішень, зокрема в рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання, було покладено п. 1 скасованого [PERSON] апеляційним адміністративним судом рішення Виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23.07.2008 року, при цьому зазначена позиція сторони позивача є помилковою, оскільки рішенням [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання надавався лише дозвіл на складання відповідного проекту землеустрою, в силу чого на даній стадії не передбачено в обовязковому порядку врахування при прийнятті відповідного рішення такого виду документа - як акт обстеження земельної ділянки, а рішенням [PERSON] міської ради № 2560 від 30.10.2009 року 40 сесії 5 скликання затверджувався відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та передалась [PERSON] безоплатно у власність відповідна земельна ділянка, при цьому, процес затвердження проектів землеустрою та передачі органом місцевого самоврядування у власність громадянам земельної ділянки передбачає в обовязковому порядку врахування тої технічної документації на земельну ділянку, яка була виготовлена саме при розробленні проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, до складу якої, згідно вимог п. «г» ч. 2 ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, станом на дату оскаржуваних рішень) та п. «б» ч. 1 ст. 198 Земельного кодексу України (в редакції, станом на дату оскаржуваних рішень), входить не акт обстеження земельної ділянки (який був затверджений та скасований відповідним судовим рішенням) а акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, який виготовляється після прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання дозволу на складання (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і саме такий документ враховується в послідуючому при затвердженні відповідного проекту землеустрою. [PERSON] земельних ресурсів [PERSON] міської ради від 17.12.2009 р. № Г-3-26-2728/01-15 вказує, що [PERSON] було розяснено про прийняття рішення щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою гр. [PERSON] на вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а., який виконано з позитивними висновками відповідних служб, та рішенням міської ради від 30.10.2009 року затверджено. Також зазначено, що згідно проекту землеустрою, виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія», підїзд до земельної ділянки [PERSON] існує як з вул. [PERSON] так і з вул. Повстання броненосця «[PERSON]». (а.с. 47). Зміст кадастрового плану земельної ділянки, складеного 2002 року державним підприємством «Поділлягеодезкартографія», вказує, що земельна ділянка, яка належить [PERSON], має загальну площу 0,0716 га., та межує з землями вул. [PERSON], гр. [PERSON], [PERSON], вул. Повстання броненосця «[PERSON]», гр. [PERSON] (а.с. 48). Абрис зовнішньої межі земельної ділянки землевласника гр. [PERSON], [PERSON], зазначає, що суміжні землевласники погодили межі відповідної земельної ділянки, яка має вихід як на вул. [PERSON], так і на вул. Повстання Броненосця «[PERSON]». (а.с. 50) Копія Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.07.2008 року, затвердженого начальником управління земельних ресурсів [PERSON], зазначає, що в результаті перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки по вул. [PERSON] (проїзд загального користування біля будинку № 46а) на момент перевірки факту самовільного захоплення проїзду загального користування не виявлено (а.с. 57). Відповідь [PERSON] містобудування і архітектури [PERSON] міської ради № Б-1-3456/01-20 від 03.09.2008 вказує, що проїзд до будинковолодіння № 145 зі сторони вул. [PERSON] на картографічних матеріалах нанесені схематично по факту їх існування. Містобудівна документація стосовно проїзду до вказаних будинковолодінь в УМіА відсутня. (а.с. 59). Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» 2008 року, зазначено, що гр. [PERSON] для індивідуального житлового будівництва вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, відводиться у власність за рахунок земель міської ради в межах будинковолодіння № 46а по вул. Повстання броненосця «[PERSON]» - 825 кв.м. та за рахунок земель міської ради, які не надані у власність або користування - 137 кв.м. (а.с. 61). Зміст кадастрового плану земельної ділянки, складеного 2010 року [PERSON] торгово-промисловою палатою, вказує, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] та [PERSON] має загальну площу 0,1424 га., та межує з землями вул. [PERSON], гр. [PERSON], [PERSON], проїздом загального користування, землями гр. [PERSON] (а.с. 51). Таким чином, судом встановлено, що згідно відомостей кадастрових планів, виготовлених ДП «Поділлягеодезкартографія» в 2002р., 2008 р., та [PERSON] торгово-промисловою палатою в 2010 році, зі сторони вул. Повстання броненосця «[PERSON]» зазначається про наявність проїзду загального користування, однак, згідно відомостей, зазначених в відповіді [PERSON] містобудування і архітектури [PERSON] міської ради № Б-1-3456/01-20 від 03.09.2008 та в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» 2008 року, зазначається, що проїзд зі сторони вул. Повстання броненосця «[PERSON]» на картографічних матеріалах нанесений схематично по факту його існування, містобудівна документація стосовно такого проїзду відсутня, при цьому земельна ділянка [PERSON], площею 137 кв.м., відводилась не за рахунок проїзду загального користування, а за рахунок земель міської ради, які не надані у власність або користування. Суд звертає увагу на те, що вид використання певної земельної ділянки не може визначатись на підставі відомостей, зазначених в документах, виданих різними юридичними особами, а повинен визначатись, в даному випадку, виходячи із наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яке знаходить своє відображення в відповідній містобудівній документації, а саме: генеральному плані населеного пункту, детальному плані території, плані зонування території тощо. А відтак, суд не бере до уваги та відхиляє як докази кадастрові плани, виготовлені ДП «Поділлягеодезкартографія» в 2002р., 2008 р., та [PERSON] торгово-промисловою палатою в 2010 році, в частині зазначення в них відомостей про наявність проїзду загального користування зі сторони вул. Повстання броненосця «[PERSON]», оскільки такі відомості, в розумінні норми ч. 2 ст. 59 ЦПК України, є недопустимими, так як не підтверджуються відповідним рішенням [PERSON] міської ради або відомостями відповідної містобудівної документації. А тому, жодних правових підстав вважати, що земельна ділянка [PERSON], площею 137 кв.м., відводилась не за рахунок вільних земель [PERSON] міської ради, а за рахунок проїзду загального користування немає, в силу чого і в цій частині позиція сторони позивача та відповідна підстава позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім цього, враховуючи позицію позивача щодо наявності порушення його прав користування відповідною земельною ділянкою, яке позивач підтверджує відповіддю головного санітарного лікаря м. Вінниці [PERSON] № 342 від 18.01.2010 року, де зазначається, що заїзд спецавтотранспорту до належного позивачу будинковолодіння з боку вул. [PERSON] з метою очистки надвірної вбиральні та вигрібної ями є неможливий у звязку з розташуванням господарських споруд, при цьому, в разі закриття проїзду зі сторони вул. П.Б.Потьомкіна, такі дії також буде зробити неможливо, суд не бере до уваги зазначений документ та відхиляє його як доказ порушення відповідного права позивача, оскільки користування позивачем відповідною земельною ділянкою, в тому числі шляхом розміщення на ній надвірної вбиральні та вигрібної ями, особливості розміщення яких дозволяють змінювати їх місцезнаходження,- не може унеможливлювати орган місцевого самоврядування реалізувати свої повноваження щодо розпорядження вільними земельними ділянками поза межами земельної ділянки, якою користується позивач, та не може унеможливлювати інших осіб реалізовувати свої законні права щодо можливості отримати у власність відповідні земельні ділянки. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 194649 від 24.01.2011 року зазначає, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0962 га, яка розташована по вул. Повстання броненосця «[PERSON]», 46а, м. Вінниця, на підставі рішення [PERSON] міської ради, № 2560, від 30.10.2009 40 сесії 5 скликання. (а.с. 68). Норма п. «а», п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції станом на день прийняття оскаржуваних рішень (надалі по тексту ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Частина 1 ст. 122 ЗК України визначає виключне повноваження відповідних субєктів щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Законодавець в ч. 1 ст. 116 ЗК України чітко прописав підставу набуття громадянами права власності на землю із земель комунальної власності, а саме: громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Пункт 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( в редакції чинній станом на 31.03.2004 року рішення ВМР № 647) вказує, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин. Норма п. 1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на [...], затвердженої наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року (в редакції, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень), визначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку видається, зокрема, на підставі рішення міської ради. За даних обставин, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось учасниками судового розгляду відсутність порушення меж між земельною ділянкою, якою користується позивач, та земельною ділянкою [PERSON], що належить останній на праві власності, що вказує на відсутність порушення відповідних прав позивача, з огляду на те, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та не була доведена належними та допустимими доказами позиція позивача та його представника, що визначала одну із підстав даного позову, згідно якої в основу оскаржуваних рішень, зокрема в рішення [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання, було покладено Акт обстеження земельної ділянки [PERSON], який був затверджений п. 1 рішення Виконавчого комітету Староміської районної ради м. Вінниці № 49 від 23.07.2008 року, що в послідуючому був скасований [PERSON] апеляційним адміністративним судом, при цьому зазначена позиція сторони позивача є помилковою, оскільки рішенням [PERSON] міської ради № 2151 від 11.11.2008 року 31 сесії 5 скликання надавався лише дозвіл на складання відповідного проекту землеустрою, в силу чого на даній стадії не передбачено в обовязковому порядку врахування при прийнятті відповідного рішення такого виду документа - як акт обстеження земельної ділянки, а рішенням [PERSON] міської ради № 2560 від 30.10.2009 року 40 сесії 5 скликання затверджувався відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та передалась [PERSON] безоплатно у власність відповідна земельна ділянка, при цьому, процес затвердження проектів землеустрою та передачі органом місцевого самоврядування у власність громадянам земельної ділянки передбачає в обовязковому порядку врахування тої технічної документації на земельну ділянку, яка була виготовлена саме при розробленні проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, до складу якої, згідно вимог п. «г» ч. 2 ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, станом на дату оскаржуваних рішень) та п. «б» ч. 1 ст. 198 Земельного кодексу України (в редакції, станом на дату оскаржуваних рішень), входить не акт обстеження земельної ділянки (який був затверджений та скасований відповідним судовим рішенням) а акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, який виготовляється після прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання дозволу на складання (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і саме такий документ враховується в послідуючому при затвердженні відповідного проекту землеустрою, враховуючи, що в судовому засіданні також не було доведено належними та допустимими доказами обставини передання [PERSON] у власність земельної ділянки, площею 137 кв.м., за рахунок проїзду загального користування, що було наступною підставою даного позову, натомість в судовому засіданні, виходячи із досліджених доказів, зокрема з відповідних рішень [PERSON] міської ради, вбачається, що така земельна ділянка передавалась [PERSON]І за рахунок вільних земель [PERSON] міської ради, беручи до уваги те, що користування позивачем відповідною земельною ділянкою, в тому числі шляхом розміщення на ній надвірної вбиральні та вигрібної ями, особливості розміщення яких дозволяють змінювати їх місцезнаходження, - не може унеможливлювати орган місцевого самоврядування реалізувати свої повноваження щодо розпорядження вільними земельними ділянками поза межами земельної ділянки, якою користується позивач, та не може унеможливлювати інших осіб реалізовувати свої законні права щодо можливості отримати у власність відповідні земельні ділянки, а тому, суд приходить до висновку, що процедура передачі у власність [PERSON] міською радою відповідної земельної ділянки [PERSON] в 2008 2009 роках відбулась з додержанням чинних в той час вимог законодавства, при цьому [PERSON] міська рада діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, в силу чого, суд вважає, що з зазначених позивачем підстав, позов задоволенню не підлягає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю у звязку з недоведеністю позовних вимог, що виключає застосування строків позовної давності (а.с. 53). На підставі наведеного та

Outcome: dismissed