Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] 08 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Вересень» про визнання договорів оренди земельних ділянок розірваними та зобовязання їх повернути. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки № 221, кадастровий номер 5322480800:02:000:0007, загальною площею 3,84 га та земельної ділянки № 222, кадастровий номер 5322480800:02:000:0117 загальною площею 3,92 га, розташовані на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. 01 вересня 2008 року між ним та [PERSON] «Вересень» укладені договори оренди № 222 та 173 вищевказаних земельних ділянок. Згідно п. 36 даних договорів передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, без обумовлення такого розірвання настанням будь-яких подій та умов. У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельні ділянки він письмово звернувся до відповідача з питання розірвання договорів та повернення земельних ділянок, але йому в цьому було відмовлено в звязку з тим, що договори не можуть бути припинені ним в односторонньому порядку. Просив визнати розірваними в односторонньому порядку договір №222 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0007, загальною площею 3,84 га та договір №173 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0117 загальною площею 3,92 га, укладені 01.09.2008 року між ним та [PERSON] «Вересень», зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700134 і №041056700133 від 05 травня 2010 року та зобов'язати відповідача повернути йому дані земельні ділянки. Від представника позивача [PERSON] за угодою адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «Вересень» за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи посилаючись, що він перебуває в службовому відрядженні в іншому судовому засіданні та просив визнати поважною причину неявки, про що доказів не надав, що не є перешкодою для продовження розгляду справи. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» укладено договір № 173 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0117, загальною площею 3,92 га та договір № 222 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0007, загальною площею 3,84 га. Сторони, на час укладення правочинів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договори укладені в письмовій формі, підписані сторонами та зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700133 та № 041056700134 від 05 травня 2010 року. Пунктом 36 вказаних договорів передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Даний пункт договору містився в текстах договорів на момент їх підписання, а отже сторони на час укладення цих договорів погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання будь-якою стороною договору. Даний пункт, виходячи з змісту та логіки інших пунктів договорів від 01 вересня 2008 року, не пов'язаний, не суперечить та не спростовує їх. Так, п.п. 34, 35 договору передбачені підстави його припинення, а п.36 передбачено розірвання договору без обумовлення права на його застосування настанням будь-яких подій чи взаємозвязку з п.34 та п.35 договору. Таким чином, є мотивованим та обґрунтованим волевиявлення [PERSON], спрямоване у вигляді листів [PERSON] «Вересень» від 22 серпня 2017 року, про розірвання договорів оренди в односторонньому порядку з вимогою про повернення йому земельних ділянок. Частинами 1,3 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 04.06.2008 p., яка була чинною на час укладення спірного договору оренди, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому їх задовольняє. Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1920 грн., що підтверджується документально.

Outcome: approved