Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] 23 квітня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки із дотриманням п.п. 1, 4, 5, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 23 травня 2019 року позивачем подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем 23 липня 2010 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітньої доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з позивачем, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньки, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 800 гривень щомісячно, аліменти за минулий час за період з 2016 року по березень 2019 року у розмірі 29 069 гривень та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013 гривень 50 коп. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача надав суду відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, з підстав, зазначених у відзиві. Зазначив, що позивачем зазначено приблизний перелік гуртків, які відвідує донька сторін та не додано жодних документів, які б підтверджували зазначений розмір витрат, зокрема договори або квитанції. З приводу стягнення аліментів за минулий час, [PERSON] не надає доказів, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів від відповідача та останній ухилявся від їх сплати, цим самим вводить суд в оману, зловживаючи своїми правами. Позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1 013 гривень 50 коп. щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі, визнав та просив задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 23 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 8). На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своєю малолітньою донькою (а.с. 7), займається її вихованням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Донька сторін [PERSON] малолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 013 гривень 50 коп., щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня подання позову, тобто з 23 квітня 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час позивачеві слід відмовити, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У даному випадку суд, з наданих доказів, вбачає, що позивачем не доведено належним чином, що [PERSON] ухилявся від матеріального утримання дитини, також позивачем не зазначено, які заходи нею були застосовані щодо стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 2016 року. Суд не приймає як доказ довідку № 80 КЗО «ДНЗ № 323» Дніпровської міськради від 28 березня 2016 року (а.с. 10), у якій зазначено, що вихованням та утриманням доньки [PERSON] , [INFO] , займається матір, а батько участі у вихованні дитини не приймає, оскільки така довідка не доводить того, що позивач потребувала матеріальної допомоги від відповідача на утримання дитини та застосовувала заходи щодо отримання аліментів від [PERSON] , а останній ухилявся від виконання батьківського обов`язку з утримання доньки. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час за період з січня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 29 069 гривень є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд приходить до висновку, що вони задоволенню також не підлягають за наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з абз. 1 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рекомендовано звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з аналізу ч. 1 ст. 185 СК України вбачається, що додатковими витратами можуть вважатися витрати на забезпечення особливих потреб дитини, що виходять за межі звичайних, побутових. А витрати на придбання одягу та канцелярського приладдя, гуртків і додаткових занять не мають ознаки надзвичайності, вони мають відноситися до звичайних витрат на утримання доньки сторін, забезпечення яких тим з батьків, з яким вона не проживає, здійснюється за рахунок аліментних зобов`язань. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року (справа № 369/959/16-ц, провадження № 61-645св17). У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial