Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] 17.03.2014 року звернулася до суду з позовом, про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову вказала, що Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу розглядалась справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу. 18 квітня 2001 року по вказаній справі постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою було накладено арешт на майно позивача та третьої особи, заборонено розпоряджатися ним. 31 травня 2001 року по зазначеній справі Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення, яким з позивача та третьої особи на користь відповідача було стягнуто солідарно грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн. та 330,00 грн. державного мита. Але, при ухваленні рішення, а також і після цього, питання про скасування заходів забезпечення позову, а саме про зняття обтяження (арешту) з майна відповідачів по справі не вирішено. Відповідач 1отримавши виконавчі листи по даній справі, подав їх на виконання до відповідача 2. Вході виконанні виконавчих листів Постановою АА042104 від 04.10.2002 р. Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було накладено арешт на майно [PERSON], зокрема на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1996 р. Дане обтяження 06.10.2006 р. було внесено реєстратором до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження - 3850007. Але, ще в кінці 2002 року, грошові кошти, у розмірі визначеному судовим рішенням та виконавчими листами. позивачем та третьої особою були добровільно сплачені відповідачу 1 у повному розмірі, тобто судове рішення було виконано повністю, в зв'язку з чим відповідачем 1 було подано відповідну заяву до відповідача 2 про закінчення виконавчого провадження. Дане виконавче провадження було закінчено (точна дата закінчення не відома), при цьому, представником відповідача 2, було обіцяно зняти все майно з-під арешту. Після цього жодного документу від відповідача 2 не надходило, а позивач та третя особа весь цей час до відповідача 2 не звертались, так як вважали, що майновий спір з відповідачем 2 вже вирішений, виконавче провадження закінчено, а все майно знято з-під арешту. Наприкінці 2013 року, позивач забажала продати належну їй квартиру, та дізналась від нотаріуса, що до сьогоднішнього часу на квартиру та на все нерухоме майно накладені арешти: 1) за Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2001 року про забезпечення позову; 2) за Постановою АА042104 державного виконавця Довгинцівського ВДВСРУЮ м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2002 року. Позивач просить суд, звільнити майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1996 р., що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований у Комунальному підприємству ДОК Криворізьке БТ1» з-під арешту, що накладений Постановою АА042104 від 04.10.2002 р. відповідача 2. Позивач у судове засідання не з'явився, надав повноваження представнику за довіреністю (а.с.16 - копія довіреності). Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву (а.с.38 - заява) позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач 1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 43 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 21,32 - повідомлення). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву (а.с.34 - заява) про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позивних вимог не заперечує. Суд, відповідно до ст.169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.09.1996 року (а.с.10 - копія договору) позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2001 року (а.с.7 - копія рішення) на майно позивача та третьої особи накладено арешт. Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31.05.2001 року (а.с.8 - копія рішення) з позивача та третьої особи на користь відповідача було стягнуто солідарно грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн. та 330,00 грн. державного мита. Згідно рішення про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №11418006 від 05.03.2014 року (а.с.11 - копія рішення) на майно позивача накладено арешт: на підставі ухвали суду Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу б/н від 16.04.2001 року та на підставі постанови АА042104 від 04.10.2002 року Довгинцівського ВДВСРУЮ м. Кривого Рогу Дніпровської області. 12.10.2013 року позивач звернулася з заявою до відповідача 2 (а.с.12 - копія заяви), 09.01.2014 року представник позивача звернулася до відповідача 2 (а.с.14 - копія заяви). 23.01.2014 року листом №485/7 (а.с.15 - копія листа) відповідач 2 надав відповідь про те, що виконавче провадження позивача не було передано відповідачу 2, в зв'язку з чим інформації про зняття арешту з майна позивача є не можливим. Зі слів позивача та третьої особи заборгованість перед відповідачем 1 добровільно сплачені відповідачу 1 у повному розмірі. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 poку № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в страві суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. За таких правових підстав, встановлених судом правовідносин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»,

Outcome: approved