Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] 04.02.2014р. звернувся в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - публічне акціонерне товариство «Правекс-Банк» про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.07.2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс -банк» та ним був укладений договір кредиту № 1159-022/08Р на купівлю автотранспортного засобу за договором купівлі - продажу №210 від 09.07.2008 року, згідно з яким йому було надано кошти в сумі 39825 грн. В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань, 11.07.2008 року між банком та ним було укладено договір застави транспортного засобу №1159-022/08Р, згідно з яким в заставу банку було надано транспорт. На даний час існує непогашена заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.01.2014 року відповідно до запису 1, застава транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER] була зареєстрована 20.10.2008 року на підставі договору застави транспортного засобу №1159-022/08Р від 11.07.2008 року. В подальшому, Першим відділом державної виконавчої служби, підрозділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області, Відділом державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції були накладені арешти на зазначений транспортний засіб, зокрема: згідно запису №2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2009 року, винесеної державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ Бобриком В.В. 02.03.2010року накладено арешт за №9577111; згідно запису №3 на підставі постанови про арешт майна боржника від 02.08.2010 року, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П. 03.08.2010 року накладено арешт за №10104521; згідно запису №4 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2010 року винесену старшим державним виконавцем Першого ДВС ЛМУЮ Манькутом Т.В. 11.09.2010 року накладено арешт за №10236967; згідно запису №5 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2011 року, винесеної старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції Самчуком О.П. 19.08.2011 року накладено арешт за №11521182; згідно запису №6 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2011 року, винесеної старшим державним виконавцем Першого ДВС Луцького міського управління юстиції Манькутом Т.В. 15.09.2011 року накладено арешт за №116113777., згідно запису №7 на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.11.2011 року, винесеної головним державним виконавцем Першого відділу Луцького МУЮ Поляковою В.Г., 18.11.2011 року накладено арешт за №11860090; згідно запису №10 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.11.2013 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції Камцем Д.С. 20.11.2013 року накладено арешт за №14021231. Як вбачається з витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна, право застави у ПАТ «Правекс - Банк» виникло до накладення підрозділами виконавчої служби арештів та транспортний засіб. Вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а тому звертається до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Посилаючись на наведене, просить суд, звільнити з-під арешту, належне йому, [PERSON] майно, в тому числі, автомобіль марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER] . Сторони в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс -банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс - Банк», та [PERSON] був укладений договір кредиту № 1159-022/08Р на купівлю автотранспортного засобу за договором купівлі - продажу №210 від 09.07.2008 року, згідно з яким йому було надано кошти в сумі 39825 грн. В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань, 11.07.2008 року між банком та ним було укладено договір застави транспортного засобу №1159-022/08Р, згідно з яким в заставу банку було надано транспорт. Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.01.2014 року відповідно до запису 1, застава транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER] була зареєстрована 20.10.2008 року на підставі договору застави транспортного засобу №1159-022/08Р від 11.07.2008 року. Судом встановлено, що на даний час існує непогашена заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Як встановлено судом, в рамках виконавчого провадження, розпочатого відносно колишнього власника вищевказаного транспортного засобу, Першим відділом державної виконавчої служби, підрозділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області, Відділом державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції були накладені арешти на зазначений транспортний засіб, зокрема: згідно запису №2 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2009 року, винесеної державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ Бобриком В.В. 02.03.2010року накладено арешт за №9577111; згідно запису №3 на підставі постанови про арешт майна боржника від 02.08.2010 року, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П. 03.08.2010 року накладено арешт за №10104521; згідно запису №4 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2010 року винесену старшим державним виконавцем Першого ДВС ЛМУЮ Манькутом Т.В. 11.09.2010 року накладено арешт за №10236967; згідно запису №5 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2011 року, винесеної старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу ДВС Головного управління юстиції Самчуком О.П. 19.08.2011 року накладено арешт за №11521182; згідно запису №6 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2011 року, винесеної старшим державним виконавцем Першого ДВС Луцького міського управління юстиції Манькутом Т.В. 15.09.2011 року накладено арешт за №116113777., згідно запису №7 на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.11.2011 року, винесеної головним державним виконавцем Першого відділу Луцького МУЮ Поляковою В.Г., 18.11.2011 року накладено арешт за №11860090; згідно запису №10 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.11.2013 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції Камцем Д.С. 20.11.2013 року накладено арешт за №14021231. Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року та ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, право позивача, як власника вищевказаного майна порушено, він не може вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном згідно чинного законодавства. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що його майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення заставленого майна з-під арешту, накладеного державними виконавцями, підлягають до задоволення. Оскільки позивач не наполягав на стягненні судових витрат із сторін, то такі витрати суд не стягує із відповідача.

Outcome: approved