Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 10.02.2017 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» про скасування наказу та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що згідно наказу №874/лс від 02.11.1982 був прийнятий на роботу у ВП «Южно-Українська АЕС», станом на день пред`явлення позову обіймає посаду заступника начальника цеху по дезактивації устаткування приміщень. Згідно наказу №1225-к від 09.11.2016 на підставі службової записки заступника головного інженера [PERSON] №44/013 від 07.11.2016 з позивача було знято встановлену надбавку за високі досягнення в праці з 01.11.2016; наказом відповідача №1272-к від 23.11.2016 позивачу оголошено догану та призначено позачергову перевірку знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії. Вважаючи наказ №1272-к від 23.11.2016 незаконним та таким, що порушує законні права, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом та просити суд постановити рішення, яким: 1) визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу Генерального директора ВП «Южно-Українська АЕС» №1272-к від 23.11.2016 про оголошення [PERSON], заступнику зачальника цеху з дезактивізації устаткування приміщень, догани та призначення йому позачергової перевірки знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії; 2) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, подав до суду письмові заперечення на позов. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив наступне. Оспорюваний наказ відповідає вимогам чинного законодавства. Підтвердив, що бачив, відкриту стрінку в соціальній мережі на комп`ютері біля якого знаходився позивач з невідомою особою. З цих обставин просив позивача надати пояснення та доповів керівництву. Вказав, що обставини, викладені в службовій записці № 76-422 від 07.11.2016 відповідають дійсності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставини, викладені в службовій записці № 76-422 від 07.11.2016 [PERSON] Вказав, що виявлений комп`ютер був підключений до мережі інтернет автономно, мав своє функціональне призначення та програмне забезпечення. Допитані свідки - [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що вилучені ПЕВМ не є власністю ВП ЮУ АЕС, не перебувають на балансі ВП ЮУ АЕС, не мали інвентарних номерів ВП ЮУ АЕС, на них не встановлена програма «Microsoft Office», яка безпосередньо використовується для роботи Позивача та для виконання його посадових обов'язків, ПВЕМ налаштовані до зовнішнього підключення 3G модему, для підключення до глобальної мережі Інтернет, USB - модем в наявності, ПЕВМ мають програмне забезпечення (надалі ПЗ) для роботи в торгових інтернет-системах FOREX та i-Pro Marketplace. Мають встановлене ПЗ для роботи в глобальній мережі «Інтернет», не мають ПЗ для роботи з документами, а Позивач стверджував в процесі розгляду справи, що він знаходився в приміщені підлеглого працівника та використовував ПЕВМ лише для вирішення виробничих задач ВП ЮУ АЕС. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін в судовому засіданні, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу директора «Южно-Української АЕС» №874/лс від 02.11.1982 [PERSON] було прийнято на роботу у ВП «Южно-Українська АЕС» на посаду інженера. Як стверджує позивач, згідно наказу відповідача №32-к від 20.01.2015 року йому була встановлена надбавка з 01.01.2015 за високі досягнення в праці. Як вбачається з копії наказу №1225-к від 09.11.2016 по підрозділу відповідача, «за використання робочого часу в особистих цілях до закінчення розслідування порушення трудової дисципліни» було визначено «не виплачувати надбавку за високі досягнення в праці з 01.11.2016 [PERSON], заступнику начальника цеху по дезактивації устаткування, приміщень». Як зазначено в наказі, підставою наказу є службова записка від 07.11.2016 року №44/013 заступника головного інженера [PERSON] Крім того, керівництвом відповідача було видано наказ №1272-к від 23.11.2016 про оголошення [PERSON], заступнику зачальника цеху з дезактивізації устаткування, приміщень, догани та призначення йому позачергової перевірки знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії. Не погоджуючись із зазначеними наказами, 21.12.2016 [PERSON] звернувся до Комісії по трудових спорах підприємства (відповідача) із заявою про скасування наказу №1225-к від 09.11.2016 та наказу №1272-к від 23.11.2016. Як вбачається з рішення №29 Комісії по трудових спорах від 28.12.2016, Комісією встановлено, що наказом №1225-к від 09.11.2016 із заявника знято надбавку за високі досягнення в праці з 01.11.2016 до закінчення розслідування використання заявником робочого часу в особистих цілях. Наказом №1272-к від 23.11.2016 заявнику оголошена догана за порушення п.3.2.11 Інструкції ИБ.0.0026.0091 «Радіаційна безпека в ВП ЮУ АЕС», п.5.2, 5.3.2, 5.3.6, 5.11 ИД.0.0025.0024 «Посадова інструкція заступника начальника цеха по дезактивації устаткування, приміщень», п.5.1.1 ПЛ.0.3402.0069 «Правил внутрішнього трудового розпорядку», а також за відсутність контролю. Наказом №1384-к від 20.12.2016 заявнику оголошена догана за порушення заявником п.3.2.11 ИБ.0.0026.0091 «Радіаційна безпека в ВП ЮУ АЕС». Комісією також встановлено, що розслідування з приводу використання робочого часу позивачем не проводилось, але за наслідками перевірки заявник був обґрунтовано притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани - згідно наказу №1272-к від 23.11.2016. За результатами розгляду заяви позивача, Комісією по трудових спорах було вирішено: рекомендувати УК наказ №1225-к від 09.11.2016 викласти в наступній редакції «За використання робочого часу в особистих цілях не виплачувати надбавку за високі досягнення у праці за листопад 2016 року - [PERSON], заступнику начальника цеху по дезактивації устаткування, приміщень». В іншій частині заяви [PERSON] - відмовлено. Відповідно до рішення №29 Комісії по трудових спорах від 28.12.2016 - наказом №31-к від 06.01.2017 до наказу від 09.11.2016 №1225-к були внесені зміни, а саме - текст наказу викладено в редакції «За використання робочого часу в особистих цілях не виплачувати надбавку за високі досягнення у праці за листопад 2016 року - [PERSON], заступнику начальника цеху по дезактивації устаткування, приміщень». Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються фактично сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Тобто, норма даної статті надає право власнику встановлювати умови запровадження надання надбавок, премій, доплат. У відповідача дані умови регулюються Колективним договором, а саме: додатком 6 до колективного договору «Положенням про встановлення надбавки за високі досягнення в праці працівників ДП НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.076-05. Даним положенням регулюється як встановлення так і зняття надбавки. На підставі викладеного встановлено, що встановлення та зняття надбавок - це право власника. Відповідно до протоколу №ПТ.0.0025Ц.0057 від 04.03.2017 «Осмотра средств вычислительной техники» (далі ПЕВМ), та інформації начальника служби інформаційних технологій ВП ЮУ АЕС (надалі СІТ), вилучені ПЕВМ не мали інвентарних номерів ВП ЮУ АЕС, на них не втановлена операційна система Windows 7 (дана система встановлена на всіх ПЕВМ відповідача), дані ПЕВМ не налаштовувалися СІТ та не підключалися до локальної мережі ВП ЮУ АЕС (усі користівачі ПЕВМ підключені до загальної локальної мережі), налаштовані до зовнішнього підключення 3G модему, для підключення до глобальної мережі Інтернет, USB модем в наявноссті, ПЕВМ мають програмне забезпечення (надалі ПЗ) для роботи в торгових інтернет-системах FOREX та iPro Marketplace. Мають встановлене ПЗ для роботи в глобальній мережі «Интернет», не мають ПЗ для роботи з документами, не мають ПЗ для вирішенння виробничих задач ВП ЮУ АЕС, використовувались довгий час, кожного дня з 8-30 до 16-15 год. для фактичної роботи інтернет-системах FOREX та iPro Marketplace. Одна ПЕВМ використовувався останній раз 12.10.2016, а друга аж до 02.11.2016 року (до моменту вилучення). Також, факт порушення трудової дісциплини та використання робочого часу в особистих цілях підтверджується інформацією, викладеною в службовій записці СІТ від 13.01.2017 №24-3 на ім'я головного інженера відповідача після ретельної перевірки, внаслідок звернення позивача на ім'я головного інженера відповідача (копія службової записки додається). Даний факт підтверджується фото змінками в момент вилучення ПЕВМ. Отже, під час розгляду справи, судом встановлено, що твердження позивача, що він не порушував правила внутрішнього трудового розпорядку та не використовував робочий час в особистих цілях не відповідає дійсності. Щодо призначення відповідачем позивачу позачергової перевірки з питань ПТЕ та ПРБ, суд вважає за необхідне зазначити, що позачергові перевірки знань з ПТЕ та ПРБ призначаються відповідачем відповідно до 4.7.12.1 Положення по організації роботи з персоналом відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ.0.000.0016, п. 3.20 Положення про порядок перевірки знань правил, норм і стандартов з ядерної та радіаційної безпеки, технічної експлуатації АЕС у керівників і фахівців, голів, заступників голів та членів центральної і постійно діючих комісій ВП «Южно-Українська АЕС» № ПЛ.0.3701.0035 за наступних обставин: а) при зміні головних технологічних і електричних схем, введення в експлуатацію нового обладнання, впровадження нових технологічних процесів; б) при обгрунтованій вимозі органів державного регулювання та нагляду; в) при порушенні працівником правил, норм або інструкцій: - на вимогу посадових осіб органів державного регулювання та нагляду; - на вимогу посадових осіб ДП «НАЕК «Енергоатом», які виконують контрольні і наглядові функції, і наділені відповідними повноваженнями; - за висновком комісії з розслідування порушення експлуатації і нещасних випадків; г) при незадовільній оцінці, отриманої на повторному індивідуальному тренуванні, призначеному внаслідок отримання індивідуальної незадовільної оцінки на плановому тренуванні; д) перед допуском до виконання посадових обов'язків (самостійної роботи): - після перерви в роботі більше шести місяців; - при відновленні працівника на посаді після відсторонення від самостійної роботи за недостатню кваліфікацію, в тому числі на вимогу посадових осіб органів державного регулювання та нагляду; е) керівникам та посадовим особам, відповідальним за стан охорони праці в ВП ЮУАЕС і структурних підрозділах, де стався нещасний випадок (професійне отруєння), груповий або із смертельним наслідком, якщо комісією з розслідування встановлено факт порушення ними нормативно-правових актів з охорони праці - з питань охорони праці протягом одного місяця». Як вбачається з змісту оспорюваного наказу №1272-к від 23.11.2016 позивачем порушено п.3.2.11 інструкції «ИБ.0.0026.0091 №Радиционная безопасность в ОП ЮУ АЕС», пп. 5.1.2, 5.3.2, 5.3.6, 5.11 Посадової інструкції заступника начальника дизактиваціі, п. 5.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Вимога, як підстава для позачергової перевірки знань оформлена у вигляді службової записки №46-2-422 від 07.11.2016 начальника ЦД на ім'я генерального директора ВП ЮУ АЕС для прийняття рішення стосовно порушення норм, правил, інструкцій позивачем. Зазначені обставини також підтвердженні письмовими доказами та показами, допитаних у судовому засіданні, свідків, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу Генерального директора ВП «Южно-Українська АЕС» №1272-к від 23.11.2016 про оголошення [PERSON], заступнику зачальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень, догани та призначення йому позачергової перевірки знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди то слід зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу. Позивачем не доведено, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Проте позивачем не доведено вини відповідача в заподіянні йому моральних страждань будь-якого роду, не встановлено будь-якого причинно-наслідкового зв'язку із заподіянням шкоди, а згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності з відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], оскільки під час розгляду справи не було надано доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо вчинення відповідачем неправомірних дій, направлених на заподіяння йому моральної шкоди, тому, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, на підставі викладеного, приходить до висновку, що обґрунтування позовних вимог позивача є недоведеними та спростовуються матеріалами справи, показами свідків, а отже суд не бере до уваги посилання позивача на ці обставини та приходить до висновку, про те, що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed