Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, ПАТ «Держощадбанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 19 300,00 доларів США та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4 800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] є споживачем банківської послуги, оскільки є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard № [NUMBER], емітентом якої є ПАТ «Держощадбанк». Споживачем даної послуги позивач став шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, чинного станом на 04.04.2017 року та Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в ПАТ «Держощадбанк», чинних станом на 04.04.2017 року. 18.04.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву про оскарження 5 транзакції (по формі Cardholder dispute form по картці Mastercard № [NUMBER] ) на загальну суму 19 300,00 доларів США. Листом від 09.08.2018 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що з боку банку-еквайєра надійшла відповідь про відсутність порушення правил та процедур при проведенні операцій. У подальшому, 28.08.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням ініціювати процедуру арбітражного врегулювання за його заявою від 18.04.2018 року згідно Правил Mastercard International Chargeback Guide, проте листом від 07.09.2018 року ПАТ «Держощадбанк» повідомив [PERSON] про те, що платіжна система не знайшла порушень правил та процедур при проведенні спірних транзакцій та те, що їх оскарження неможливе. Проте, це, на думку позивача, не відповідає суті його претензій та підстав для повернення коштів, зазначених у заяві про оскарження транзакцій. Вважає, що відповідач неналежно виконав зобов`язання банку-еквайера в частині обробки претензії [PERSON] від 18.04.2018 року на повернення грошових коштів та спричинив останньому збитки, що полягають у втраті ним грошових коштів в розмірі 19 300,00 доларів США. Також представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у ПАТ «Держощадбанк» належним чином засвідчені копії документів, що стосуються результатів розгляду заяви [PERSON] від 18.04.2018 року (по формі CARDHOLDER DISPUTE FORM) на повернення 19 300,00 доларів США з боку банку-еквайєра та арбітражу МПС MASTERCARD. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів шляхом стягнення збитків та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.06.2019 року. 19.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, зазначивши, що позивач обслуговується в АТ «Держощадбанк» на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір), який не передбачає обов`язку банку застосовувати процедуру Chargeback за зверненням клієнта. Вказує, оспорювані позивачем транзакції були виконані банком правильно, на реквізити, зазначені позивачем. Зазначає, що позивач пропустив строк звернення до банку з претензією, оскільки відповідно до п. 9.3.6 Договору, банк зобов`язується провести розслідування у випадку отримання письмової претензії від клієнта щодо спірних транзакцій/операцій, поданої не пізніше 120 календарного дня з дня здійснення операції. Незважаючи на це, банк звернувся до платіжних систем щодо спірних транзакцій, на що була отримана відповідь про відсутність порушень правил та процедури під час їх здійснення, тобто їх оскарження неможливе, про що, в свою чергу, було повідомлено позивача листами від 09.08.2018 року та 07.09.2018 року. Звертає увагу на те, що застосування банком опротестування процедури Chargeback є його правом, а не обов`язком. Крім того, представник відповідача просить відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на підтвердження понесених позивачем витрат представником позивача додано до позовної заяви документи, які не відповідають вимогам ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року клопотання представника позивача - адвоката Цюпки О.В. про витребування доказів задоволено; витребувано у ПАТ «Держощадбанк» належним чином засвідчені копії документів, що стосуються результатів розгляду заяви [PERSON] від 18.04.2018 року (по формі CARDHOLDER DISPUTE FORM) на повернення 19 300,00 доларів США з боку банку-еквайєра та арбітражу МПС MASTERCARD. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року приєднано до матеріалів справи відзив представника ПАТ «Держощадбанк» на позовну заяву та у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, у судовому засіданні оголошено перерву до 03.10.2019 року. 27.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Цюпки О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відповідач, як емітент платіжної картки MasterCard зобов`язаний виконувати Правила Міжнародної платіжної системи MasterCard та зобов`язаний надавати послугу зворотного платежу Chargeback, що передбачена вказаними правилами, оскільки при процедурі Сhargeback банк-емітент виступає посередником між своїм клієнтом та банком-екваєром/ТСП/МПС. В його обов`язки входить направлення претензії клієнта щодо незгоди з транзакцією банку-екваєру, та, в разі незгоди, за заявою клієнта ініціювання арбітражного врегулювання спору за участю МПС. Вказує, що строк на оскарження транзакцій в рамках процедури Chargeback має відраховуватися з 31.10.2018 року (день направлення позивачем на адресу Reliantco Investments Limited заяви про припинення договірних відносин). Звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів належного виконання ним своїх обов`язків, визначених Правилами Міжнародної платіжної системи MasterCard щодо проведення претензійної роботи по оспорюваним позивачем транзакціям. Вказує, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подано докази відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України. 27.09.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року надійшли витребувані документи, а саме: копії запитів про надання платіжних документів; копії документів, отриманих від банку-еквайєра; копія електронної пошти до філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Держощадбанк» від 29.05.2018 року; копія електронної пошти до Департаменту бек-офісу АТ «Держощадбанк» від 29.05.2018 року; копія листа Національного банку України до АТ «Держощадбанк» від 06.08.2018 року з приводу звернення [PERSON] ; копія електронної пошти АТ «Держощадбанк» до Національного банку України від 14.08.2018 року з приводу звернення [PERSON] ; копія відповіді АТ «Держощадбанк» від 09.08.2018 року на звернення [PERSON] 01.10.2019 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва та 03.10.2019 року засобами поштового зв`язку, від представника позивача - адвоката Цюпки О.В. надійшла заява-пояснення, в якій останній зазначає, що надані представником відповідача на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року документи підтверджують факт неналежного виконання ПАТ «Держощадбанк» обов`язку банку-емітента щодо оброблення заявок по формі МПС MASTERCARD на повернення позивачу коштів, оскільки відповідач не ознайомив [PERSON] з відповіддю банку-еквайєра, що позбавило його можливості передати спір на пре-арбітраж платіжної системи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2019 року приєднано до матеріалів справи заяву-пояснення представника позивача - адвоката Цюпка О.В.; відповідь на відзив представника позивача - адвоката Цюпки О.В. та, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, у судовому засіданні оголошено перерву до 15.01.2020 року. 10.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року надійшли витребувані документи, а саме: копія листа [PERSON] до АТ «Держощадбанк» від 28.08.2018 року щодо неврегульованості заяви про оскарження транзакції; копія відповіді АТ «Держощадбанк» від 07.09.2018 року № 109.29.-19/1340/ на звернення [PERSON] ; копія відповіді АТ «Держощадбанк» від 09.08.2019 року № 109.60./1-05/388 на звернення [PERSON] ; копія заяви [PERSON] до АТ «Держощадбанк» від 18.04.2018 року про незгоду з транзакцією. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року приєднано до матеріалів справи документи, які надійшли від АТ «Держощадбанк» на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року; зобов`язано сторони надати в наступне судове засідання Правила міжнародної платіжної системи MASTERCARD та на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, у судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2020 року. 11.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача - адвоката Цюпка О.В. на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року надійшли витребувані документи, а саме переклад витягу з Правил міжнародної платіжної системи MASTERCARD Chargeback Guide від 13.12.2018 року. 11.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшли пояснення та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача представництва Mastercard Europe в Україні та клопотання про витребування у представництва Mastercard Europe в Україні в перекладі на українську мову Mastercard Chargeback Guide та Правила міжнародної платіжної системи MASTERCARD, у редакції, чинній станом на 18.04.2018 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача представництва Mastercard Europe та клопотання про витребування доказів відмовлено. В судове засідання 11.03.2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. В судовому засіданні 11.03.2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити; представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що 16.10.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Держощадбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із цим підписав заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір) та заяву-анкету на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки, чим підтвердив, що підписанням заяв приєднався до Договору, у редакції, яка на день підписання заяви розміщена на інтернет-сторінці банку (том 1 а. с. 46 -52). [PERSON] є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard № [NUMBER], емітентом якої є ПАТ «Держощадбанк». Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача, 24.10.2017 року [PERSON] за допомогою використання реквізитів платіжної картки Mastercard здійснено транзакції на користь Reliantco Investments Limited (ufx.com) на загальну суму 19 300,00 доларів США: 1 транзакція на суму 6 500,00 доларів США; 2 транзакція - 1 800,00 доларів США; 3 транзакція - 3 900,00 доларів США; 4 транзакція - 3 100,00 доларів США; 5 транзакція - 4 000,00 доларів США (том 1 а. с. 216). 18.04.2018 року [PERSON] на адресу АТ «Держощадбанк» направлено заяву про оскарження 5 транзакції (по формі Cardholder dispute form по картці Mastercard № [NUMBER] ) на загальну суму 19 300,00 доларів США, підставою для опротестування яких [PERSON] вказав дефектність послуги продавця (*MASTERCARD Reason Code 4853/The services where not as described/ послуга не відповідає опису) (том 1 а. с. 9 - 10). Листом АТ «Держощадбанк» від 09.08.2018 року № 109.60/1-05/33 за підписом в.о. керуючого ТВБВ 10010/0147 [PERSON] позивача повідомлено про те, що на запит банку до платіжних систем щодо оспорюваних транзакцій, була отримана відповідь, що порушень правил та процедур при проведенні цих операцій не встановлено, тобто їх оскарження неможливе (том 1 а. с. 209). 28.08.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Держощадбанк» із заявою щодо неврегульованості заяви про оскарження транзакцій, в якій просив банк оцінювати процедуру арбітражного врегулювання на підставі його заяви від 18.04.2018 року згідно Правил Міжнародної платіжної системи Mastercard International Chargeback Guide (том 2 а. с. 29). Листом від 07.09.2018 року за № 109.29-19/1/340/ АТ «Держощадбанк» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для подальшого розгляду звернень позивача по спірним транзакціям, оскільки порушень правил та процедур при проведенні операцій не встановлено, вони здійснені [PERSON] , підтверджені платіжною системою та банком-еквайром як успішні (том 2 а. с. 30). Як визначено у ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що внаслідок неналежного виконання АТ «Держощадбанк», як банком-емітентом, обов`язків щодо обробки його претензії як власника картки, йому не було повернуто кошти за оспорюваними ним транзакціями у розмірі 19 300,00 доларів США, а тому просив у рахунок відшкодування збитків стягнути вказані кошти з відповідача. Загальний порядок проведення переказу коштів (зокрема, з використанням електронних платіжних засобів) у межах України визначено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) та Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням (далі - Положення № 705). Закон та Положення № 705 не визначають порядок оскарження (опротестування) переказів (сhargeback), ініційованих з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до абз. 3 п. 1.29 ст. 1 Закону, міжнародна платіжна система (МПС) - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі, з однієї країни в іншу. Згідно п. 9.2. ст. 9 Закону, платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Chargeback (поворотний платіж) - це встановлена в банківських правовідносинах процедура опротестування транзакції банком-емітентом з метою захисту прав платника, при якій сума платежу безакцептно списується з одержувача (банка-еквайра) і повертається платнику, після чого обов`язок доведення істинності транзакції покладається на одержувача. Технологія повернення платежу використовується в системах взаєморозрахунків з пластикових карт. Поворотний платіж може бути оскаржений шляхом виставлення повторної фінансової вимоги (secondpresentment, representment), в даній процедурі з одного боку виступає одержувач і банк-еквайєр, з іншого банк-емітент і платник (власник картки). Процедура регламентована платіжними системами Visa і Masterсard, в тому числі має тимчасове обмеження, а також мінімальну суму транзакції для подачі заяви. Для того, щоб оскаржити платіж платник (власник картки) звертається в банк-емітент з письмовою заявою із зазначенням номеру картки, дати, суми транзакції, відомостей про одержувача коштів із обов`язковим наданням вагомих доказів для опротестування транзакції як несанкціонованої, авторизованої із порушенням вимог платіжних систем, такої, за якою не було отримано послугу тощо. Далі банк-емітент проводить розслідування і в разі правоти заявника списує з карткового рахунку одержувача опротестовану суму платежу і повертає її платнику. Істотним при даній процедурі є те, що правила процедури Chargeback дають можливість саме банку-емітенту (відповідачу) самостійно вирішувати, в якому випадку опротестування є правомірним і вимагає розгляду, а в якому ні. Претензійна робота здійснюється відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт Masterсard і VisaInternational. Порядок проведення претензійної роботи регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Держощадбанк». Відповідно до п. п. 2.7. розділу XX Умови договору банківського рахунку, клієнт може подати письмову заяву відповідної форми про спірну трансакцію до відділення або філії Банку, де відкрито Рахунок. Як визначено у п. п. 3.4. XX Умови договору банківського рахунку, клієнт може подати письмову заяву відповідної форми про спірну транзакцію до відділення або філії Банку, до якої було подане платіжне доручення. Згідно п. п. 3.3.6. XX Умови договору банківського рахунку, у випадку отримання письмової претензій від клієнта щодо спірних транзакцій/операцій, поданої не пізніше 120 календарного дня з дня здійснення операції, банк зобов`язаний провести розслідування. Відповідно до п. п. 3.3.7. XX Умови договору банківського рахунку, якщо у строк, визначений п. п. 3.3.6., спірна ситуація не була врегульована, банк ініціює процедуру арбітражного врегулювання, де арбітром у врегулюванні спорів виступає МПС. Отже, законодавство України не визначає порядок оскарження (опротестування) переказів (сhargeback), ініційованих з використанням електронних платіжних засобів МПС Masterсard, який ведеться на підставі Правил Сhargeback Guide MasterCard та відповідно до внутрішньо банківської документації щодо порядку ведення претензійної роботи (в АТ «Держощадбанк» - це Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки)). Сhargeback Guide MasterCard регламентує порядок взаємодії між учасниками у разі повернення платежів. Власник карти не може безпосередньо звернутися до платіжної системи зробити Сhargeback, його справа - надати докази. Рішення про повернення прийматимуть банки. Загальний алгоритм проведення процедури Сhargeback такий: - утримувач картки заявляє своєму банку-емітенту, що має намір оскаржити транзакцію; - емітент перевіряє надані клієнтом дані: чи були платежі, чи велися переговори із продавцем, чи є свідчення, що умови договору не виконані; - емітент передає запит на опротестування до банку-еквайєра; еквайєр приймає запит, Аналізує отримані свідоцтва, зіставляє їх із правилами МПС та досьє продавця, вирішує, чи достатньо даних, чи потрібні уточнення. Якщо даних достатньо, еквайєр самостійно повертає гроші з рахунку продавця. Або навпаки, самостійно відхиляє запит на сhargeback; - якщо даних недостатньо, еквайєр запитує пояснення свого клієнта - продавця; - у деяких випадках продавець приймає чарджбек і повідомляє еквайєру про це. Наприклад, якщо часу на розгляд замало, а сума порівняно невелика. Тоді еквайєр повертає гроші емітенту, а той власнику картки; - якщо продавець не згоден, він відправляє representment (подання) еквайєру, з аргументами на свою користь; - еквайєр пересилає відповідь продавця до банку-емітента; - емітент може прийняти докази продавця, та повідомити свого клієнта (власника картки), що опротестування відхилено; - або емітент може стати на бік свого клієнта, відкинути аргументи продавця, і зажадати від еквайєра ініціювати чарджбек і повернути гроші; - якщо еквайєр після цього погодиться з емітентом, то спише гроші з рахунку продавця, переведе їх емітенту, а той, у свою чергу, зарахує їх на картковий рахунок покупця; - еквайєр може й не погодиться. Тоді емітент має право звернутися до арбітражної комісії платіжної системи. Вона проводить власне розслідування та приймає остаточне рішення. Слід зазначити, що інформація щодо вирішення спору щодо повернення платежу власника картки у разі ненадання товарів чи послуг або надання товарів чи послуг неналежної якості міститься в розділі Cardholder Dispute Chargeback Chapter 2: Message System Chargebacks. Даний розділ визначає випадки, коли може бути розпочата процедура Chargeback та випадки, коли вона неможлива. Ідея запровадження міжнародними платіжними системами процедури Сhargeback була направлена на захист прав власників платіжних карток у разі їх порушення при здійсненні відповідних транзакцій. Тому відмова банку-емітента повинна бути чітко аргументована (пропущення визначеного строку, відсутність доказів, тощо). Так, отримавши від АТ «Держощадбанк» інформацію про відмову банка-єквайра у оскарженні 5 транзакції, [PERSON] 28.08.2018 року звернувся до АТ «Держощадбанк» із заявою про ініціювання арбітражного процесу в арбітражі МПС MasterCard, проте листом АТ «Держощадбанк» від 07.09.2018 року позивача було повідомлено про відсутність підстав для подальшого розгляду звернень позивача по спірним транзакціям Отже, суд вважає, що АТ «Держощадбанк», як емітент платіжної картки MasterCard, неналежно виконало свій обов`язок щодо дотримання Правил Міжнародної платіжної системи MasterCard, оскільки зобов`язаний надавати послугу зворотного платежу Chargeback, що передбачена вказаними правилами, оскільки при процедурі Сhargeback банк-емітент виступає посередником між своїм клієнтом та банком-екваєром/ТСП/МПС. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як визначено у ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів, що претензійна робота була проведена відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт MasterCard International і Visa International. Отже, суд вважає, що позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю відповідача та отриманими позивачем збитками, які виразились у втраті [PERSON] грошових коштів у розмірі 19 300,00 доларів США. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову, стягується з АТ «Держощадбанк» в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 4 800,00 грн. - витрати на правову допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правової допомоги № 16/09/ПБ від 16.09.2018 року (далі - Договір), укладеного між [PERSON] (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро «Цюпка та партнери», в особі керуючого партнера Цюпки О.В. (далі - Адвокатське бюро); копію виписки за рахунком Адвокатського бюро «Цюпка та партнери», відповідно до якої [PERSON] сплачено на рахунок Адвокатського бюро 4 800,00 грн згідно договору про надання правової допомоги № 16/09/ПБ від 16.09.2018 року; опис робіт, виконаних адвокатом від 06.03.2019 року за договором про надання правової допомоги № 16/09/ПБ від 16.09.2018 року. Відповідно до п. 1.1. Договору, Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, пов`язану з представництвом його інтересів при веденні справи у судах всіх рівнів з АТ «Держощадбанк» з приводу неналежного виконання зобов`язань емітента платіжної картки щодо проведення претензійної роботи по спірним транзакціям. Як визначено у п. 4.1. Договору, за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар у розмірі 4 800,00 грн. Відповідно до опису робіт, виконаних адвокатом від 06.03.2019 року за договором про надання правової допомоги № 16/09/ПБ від 16.09.2018 року, на виконання умов вказаного договору, адвокатом було здійснено: ознайомлення з матеріалами неналежного виконання ПАТ «Держощадбанк» зобов`язань емітента платіжної картки щодо проведення претензійної роботи по спірним транзакціям; підготовка для подачі до Печерського районного суду м. Києва клопотання про витребування доказів. Також адвокатом планується: підготовка та подання відповіді на відзив; представництво інтересів [PERSON] у Печерському районному суді м. Києва шляхом участі у судових засіданнях у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Держощадбанк» про захист прав споживача шляхом стягнення збитків. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити позивачу у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надані представником позивача доказі на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу не відповідають ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, в частині третій статті 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Дослідивши заперечення представника відповідача, враховуючи положення ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, та встановлені обставини у справі, суд вважає, що представником відповідача не подано доказів на спростування витрат на правничу допомогу та не доведено неспівмірності витрат на оплату послуг представника позивача з наданими послугами. Крім того, ч. 5 ст. 137 ЦПК України передбачає право суду, а не обов`язок зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті. Представник відповідача, заперечуючи проти заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, водночас фактично не заявив клопотання про зменшення цих витрат, оскільки його заперечення не містять прохання про таке зменшення, а також розмір суми витрат, до якого відповідач просить їх зменшити, та належно доведених доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. За таких обставин, ураховуючи документально надані докази здійснення позивачем оплати правничих послуг, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 4 800,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved