Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного проживання з фізичною особою на момент її смерті, мотивуючи вимоги тим, що 16.01.2017р. померла мати заявника [PERSON] [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Інших спадкоємців після смерті 16.01.2017р. [PERSON] не має. У вересні 2017р. заявник [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] з метою оформлення спадщини після померлої матері, однак постановою від 28.09.2017р. їй було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії з причини пропуску строку прийняття спадщини. Оскільки заявник [PERSON] фактично мешкала з померлою [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Голубівка (м. Кіровськ), кв. 60 лєт Октября[ADDRESS], доглядала її, то вважала себе спадкоємцем, який прийняв спадщину. Тому, [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою і просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] з її матірю [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Голубівка (м. Кіровськ), кв. 60 лєт Октября[ADDRESS], на момент її смерті 16.01.2017р.. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Заінтересована особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, заяв не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Відповідно до п. 16 Постанови пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Набуття (надання) повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її повнолітньою. У зв'язку із цим вона має вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК. Подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у частинах третій, четвертій статті 1269 ЦК, слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі частини четвертої статті 1268 цього Кодексу. З матеріалів справи слідує, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №507791, виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстраціх актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №1286, [PERSON] померла 16.01.2017р.. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія ЯД №956914, виданого 08.07.1953р. Голубівською селищною радою Ворошиловгадської області, актовий запис №26, [PERSON] народилась 13.03.1944р., батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія VIII-УР №440114, виданого 09.07.1967р. Кіровським міським бюро ЗАГС Луганської області, актовий запис №2283, [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвище дружини після одруження [PERSON]. Відповідно до копії паспорта громадянина України серія ЕМ №527645, виданого Кіровським МВУМВС України в Луганській області 24.02.2000р., [PERSON], 13.03.1944р.н., зареєстрована за адресою: [INFO] лєт Октября[ADDRESS] з 28.12.2011р.. Відповідно до копії паспорта громадянина України серія ЕМ №385256, виданого Кіровським МВУМВС України в Луганській області 21.10.1999р., [PERSON], 12.08.1919р.н., зареєстрована за адресою: [INFO] з 14.02.1992р.. Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] №179/02-31 від 28.09.2017р., відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] про засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON]. Відповідно до довідки б/н, виданої вуличним комітетом №225 м. Кіровськ Ворошиловградської області, мати [PERSON] [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 1992р. по 16.01.2017р.. Мешкала з донькою за адресою: кв. 60 лєт Октября[ADDRESS] з грудня 2014р. по день смерті 16.01.2017р. у звязку з хворобою, а також тим, що її будинок був розбитий через обстріли м. Кіровськ. Суд враховує, що м. Голубівка (м. Кіровськ) Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р м. Голубівка (м. Кіровськ) Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості оформити спадщину у встановленому Законом порядку. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. До того ж суд бере до уваги, що встановлення факту сумісного проживання на момент смерті має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, а тому як виняток, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, беруться судом до уваги та оцінюються судом у сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд вважає доведеним факт спільного проживання [PERSON], 13.03.1944р.н., зі спадкодавицею (зі своєю матірю) [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 16.01.2017р., за адресою: Луганська область, м. Голубівка (м. Кіровськ), кв. 60 лєт Октября[ADDRESS].

Outcome: approved