Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,73 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Плоске Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем права на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України (позовна заява, а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Плосківської сільської ради у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 20). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7) в с. Плоске Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 323 від 29 липня 2016 року (а.с. 9), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Н-2261/0-2311/6-16 від 13 вересня 2016 року (а.с. 12) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Світанок» с. Плоске площею 2, 73 умовних кадастрових гектара. Довідкою начальника відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі № 99-28-99.2-1268/2-16 від 01 серпня 2016 року (а.с. 11) стверджується, що державний акт на право власності на земельну ділянку що належала [PERSON] не виготовлявся і не видавався. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Підопригорою Ганною Миколаївною 08 вересня 1999 року (а.с. 8). Цим заповітом [PERSON] все своє майно на яке за законом вона матиме право заповіла [PERSON]. Із інформації зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)№ 42999909, виданої Державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори 18 лютого 2016 року (а.с. 24-26) слідує, що зазначений вище заповіт є чинним і не скасований. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 323 від 29 липня 2016 року (а.с. 9) доведено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв [PERSON]. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 24/2016 (а.с. 22-26) слідує, що за оформленням спадщини після смерті [PERSON] звернувся лише [PERSON].(а.с. 23). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із оголошення в газеті «Наше Придністров'я» (а.с. 10), слідує, що оригінал земельного сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 47 від 26 лютого 2016 року (а.с. 13). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved