Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання спадкового договору, в якому зазначила, що 13 жовтня 2011 року між [PERSON] та відповідачем, [PERSON], укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 2421. Відповідно до спадкового договору [PERSON] набуває право власності на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] після її смерті, і зобов'язується виконувати обов'язки немайнового характеру, а саме: відвідувати [PERSON] не рідше двох разів на місяць, перевіряти стан сантехніки, побутової техніки, при необхідності проводити ремонт, забезпечувати її належним лікуванням згідно з рецептами лікарів, незалежно від їх вартості, виконувати її доручення по пранню білизни, біжучому ремонту квартири тощо, здійснювати захист її прав у будь-яких організаціях, підприємствах та установах відповідно до окремо виданої нею документу, у разі її смерті поховати її по православному обряду. Після підписання спадкового договору відповідач деякий час виконувала свої обов'язки, але у подальшому вона припинила виконання умов договору. У зв'язку з викладеним просив суд розірвати спадковий договір від 13 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2421, про передачу у власність квартири [ADDRESS]. Скасувати реєстрацію спадкового договору в Спадковому реєстрі № 51835056 від 13.10.2011. Скасувати реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.10.2011 року, об'єкт обтяження квартира [ADDRESS]. Стягнути з відповідача [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Представник позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити. Просила суд розглядати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, згідно зі статтею 1308 ЦК спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору. В судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2417. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передає після смерті у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно з п. 5 умов спадкового договору, відповідачка прийняла на себе наступні зобов'язання: відвідувати відчужувача не рідше двох разів на місяць, перевіряти стан сантехніки, побутової техніки, при необхідності проводити ремонтні роботи; забезпечувати відчужувача належним лікуванням згідно з рецептами лікарів, незалежно від їх вартості; виконувати доручення відчужувача по пранню білизни, біжучому ремонту квартири тощо; здійснювати захист її прав у будь-яких організаціях, підприємствах та установах згідно окремо виданої нею документу; в разі смерті відчужувача поховати його по православному обряду. Згідно з п. 6 умов спадкового договору, право власності на вказане в договорі майно переходить до набувача у разі виконання ним умов спадкового договору та після смерті відчужувача. Згідно з п. 11 умов спадкового договору, у зв'язку з посвідченням цього спадкового договору, накладається заборона на відчуження вказаного вище майна. Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 33331404 від 13.10.2011 року, приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], у зв'язку з посвідченням спадкового договору, 2417, від 13.10.2011 року була накладена заборона на нерухоме майно, об'єкт обтяження: [ADDRESS], номер за РПВН: 15854700. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрці № 28353974 від 13.10.2011 року, спадковий договір, посвідчений 13.10.2011 року, приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2417, зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 51835056. Як встановлено з пояснень позивача, після підписання спадкового договору відпвідач деякий час виконувала свої обовязки, алу у подальшому припинила виконання умов договору. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, крім того відповідач повністю визнала позовні вимоги, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з квитанцією № 21 від 27.02.2014 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved