Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому (після уточнення вимог) просять: - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на спадок за законом у вигляді 1/4 частини житлової ква\-ртири за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO]; - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину житлової квар\-тири за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину житлової квар\-тири за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину житлової квар\-тири за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на спадок за законом у вигляді 1/2 частини житлової ква\-ртири за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO]; - визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на спадок за законом у вигляді 1/2 частини житлової ква\-ртири за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON], позивачі звернулись до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування на спірні квартири, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтв на право власності за законом, оскільки для вчинення нотаріальних дій подано правовстановлюючий документ, який неможливо прочитати. В судове засідання позивачі та представник позивача [PERSON] - адвокат Секірін О.В. не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають. Покровська міська рада Донецької області (далі - відповідач) надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, справу просить вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Покровської міської ради надала заяву про розгляд справи без її участі. За письмовими поясненнями третьої особи малолітньому [PERSON] при прийнятті спадщини за законом належала б частка квартири за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS], а у разі розподілу спадкової квартири між усіма спадкоємцями малолітньому [PERSON] та його матері [PERSON] на праві власності буде належати окрема квартира за адресою - [ADDRESS], тому житлові та майнові права малолітньої дитини порушені не будуть. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 27.12.2018 у приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. витребувані відомості щодо спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] Ухвалою суду від 06.02.2019, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду подану позивачем до початку розгляду справи по суті письмову заяву, в якій змінені позовні вимоги. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] з 26.10.1980 перебувають в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають дітей [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.17-20). [PERSON] 17.08.2007 уклав шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON]; [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с.21,22). Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.24). На підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого Державним комунальним підприємством «Управління міського господарства» від 11.05.2001, оригінал якого практично неможливо прочитати через стертість чорнильної пасти, квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної власності внаслідок приватизації належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.28). Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» від 29.11.2016 №908/01-02 вказана квартира до 01.01.2013 належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Державним комунальним підприємством «Управління міського господарства» від 11.05.2001 (а.с.33). Покровська міська рада своїм листом від 17.05.2018 повідомила [PERSON], що вказана квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; оскільки свідоцтво про право власності було видане комунальним підприємством «Управління міського господарства», міська рада не має законних підстав для видачі дублікату такого свідоцтва (а.с.34). Листом від 17.05.2018 за підписом в.о. голови Покровської міської ради, [PERSON] повідомлено, що КП «УМГ» розглянуто її звернення про видачу дублікату свідоцтва та роз'яснено, що з 06.02.2013, враховуючи рішення Красноармійської міської ради №6/26-14, КП «УМГ» не є органом приватизації, а тому видати дублікат свідоцтва про право власності не може (а.с.35). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13064218 від 26.12.2006 підтверджується, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.62, 63-64). З наданих приватним нотаріусом копій матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається таке. [PERSON] 24.11.2016 подав до нотаріуса заяву, в якій відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті сина [PERSON] (а.с.126). [PERSON] подала до нотаріуса заяву від 24.11.2016, в якій повідомила, що приймає спадщину, яка залишилась після смерті сина [PERSON] (а.с.128). [PERSON] 24.11.2016 подала до нотаріуса заяву, в якій зазначила, що вона фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки на момент його смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками від 10.11.2016, виданими КУ «ПККСН» та Покровською міською радою. Також [PERSON] просить, за умови надання нею відповідного рішення виконавчого комітету, поділити спадкове майно на підставі договору поділу та видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю (а.с.127). 23.07.2018 [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою, в якій просить видати свідоцтво на право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] (а.с.137). Листом від 17.05.2018 за підписом в.о. Покровського міського голови [PERSON] повідомлено, що органом опіки та піклування їй було відмовлено у прийнятті документів, оскільки свідоцтво про право власності на житло не читається, розібрати написане не є можливим (а.а.36). Постановами приватного нотаріуса Дух І.О. від 23.07.2018 та від 15.03.2019 відмовлено [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина спадкодавця [PERSON], [INFO], в укладенні договору поділу спадкового майна та видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] наступним чином: [PERSON] - 1/4 частка квартири [ADDRESS]; [PERSON] та [PERSON] - по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Підставами відмови визначено: надання для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючого документу, який неможливо прочитати; ненадання дозволу органу опіки та піклування, що унеможливлює укладення між ними договору поділу та видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] та на частку квартири [ADDRESS] (а.с.25, 172). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набрав чинності 03.08.2004) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 №121 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України, підлягають державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації; державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності; реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна (пункти 1.4, 1.5, 1.6 , 1.7). За змістом Додатку до вказаної Інструкції свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам квартир у державному житловому фонді, відносяться до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2001 [NUMBER], виданого органами приватизації. При цьому суд враховує, що за приписами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 12-61-1265 ЦК України. Відповідно до статей 1226, 1258, 1261, 1262 ЦК України спадкування частки у праві спільної сумісної власності; частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього Кодексу. Приписами ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Згідно зі ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Суд зазнає, що матеріалами справи підтверджено, що спадкоємцями померлого [PERSON] є: мати спадкодавця - [PERSON], дружина спадкодавця - [PERSON] та малолітній син спадкодавця - [PERSON], [INFO]. Вказані спадкоємці просять поділити спадкове майно таким чином, щоб за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на 1/2 квартири [ADDRESS]. Також суд відмічає, що враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, оскільки квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у такому праві спільної сумісної власності є рівними, адже інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Беручи до уваги викладене, з огляду на те, що спадкоємці домовились поділити спадкове майно таким чином, що 1/4 частина квартири [ADDRESS], що належала померлому, переходить у спадщину його матері [PERSON], а квартира [ADDRESS] переходить у спадщину дружині померлого [PERSON] та його сину [PERSON], що не суперечить нормам спадкового права ЦК України та відповідає інтересам малолітнього сина спадкодавця [PERSON] та проти чого не заперечує орган опіки та піклування Покровської міської ради, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved