Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій, після усунення недоліків визначених ухвалою Енергодарського міського суду від 31.10.2018 р. (а.с.36), зазначає, що 01.12.2012 р. між ним та [PERSON]. був укладений шлюб. У 2013 році від вказаного шлюбу у них народилася донька [PERSON]. Під час шлюбу вони проживали в [ADDRESS]. Починаючи з 2014 року шлюбні відносини фактично припинилися і [PERSON] разом з дитиною переїхали мешкати за адресою: [ADDRESS], за місцем проживання батьків відповідача. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.09.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішенням цього ж суду від 21.01.2016 р. з [PERSON] на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів. На підставі звернення [PERSON] рішенням Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 15.06.2017 р. №176 «Про встановлення часу зустрічі з дитиною», [PERSON] було встановлено наступний графік побачень з донькою [PERSON] [INFO]. Однак, [PERSON] чинить перешкоди побаченням батька та доньки та не виконує відповідне рішення Виконкому, не дає можливості бачитися з донькою та спілкуватися з нею. На думку позивача, обставин, які надавали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить їй шкоду не існує, оскільки він позитивно характеризується, немає шкідливих звичок, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні доньки [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON]; Визначити такі способи участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON], встановивши наступний графік зустрічей: - кожну другу в місяці п'ятницю та суботу - з 10.00 години п'ятниці до 19.00 суботи за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: [ADDRESS], без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздок до родичів, в тому числі до дідуся, - кожен день народження дитини, а саме [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години, - кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб відпочинку та оздоровлення дитини на території України; Проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON], за адресою його реєстрації, в періоди кожного року:з 15 січня до 15 лютого, з 25 липня до 25 серпня; Два тижні на рік батькомає право вивозити дитину на відпочинокна території України та/або за кордон. Для чого Відповідач зобов'язана надати необхідні дозволи (в тому числі нотаріально завірені) та оригінал Свідоцтва про народження дитини; За запитом батька дитини [PERSON], [PERSON] зобов'язується надавати інформацію про стан дитини та можливість онлайн спілкування за допомогою Інтернет додатків, зокрема Sкуре, Vіbеr, у будь-який зручний час.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.11.2018 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.12.2018 р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 05.02.2019 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав до суду через відділення поштового зв'язку «Нова Пошта» клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також клопотання про виклик у судове засідання свідка [PERSON] та її допит та клопотання про зобов'язання відповідача направити на його адресу копію відзиву на позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду через відділення поштового зв'язку «Нова Пошта» заяву про розгляд справи без її участі за участю представника адвоката Цигиці Л.М.. В судове засідання представник відповідача - адвокат Цигиця Л.М. не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині способу прийняття участі у вихованні та спілкуванні позивача з донькою відповідно до затвердженого графіку який зазначено у висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №01-01-40/09852 від 20.02.2019 р. але лише у присутності матері. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Феськова Н.О. в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково та просить суд визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні доньки [PERSON] в порядку визначеному у висновку доданому до даної заяви. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи по суті, враховуючи наявність клопотань позивача про виклик та допит свідка, суд вважає необхідним зазначити наступне. Ухвалою суду від 14.11.2018 р. розгляд справи було призначено в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.64), строк проведення якого було продовжено ухвалою від 27.12.2018 р. (а.с.72). Зазначені ухвали суду надсилалися судом на адресу позивача, вказану ним у позові (а.с.40), рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв'язку «Укрпошта», однак дані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.69, 85-85 зворот). Проте, з даними ухвалами суду позивач мав можливість ознайомитися на загальнодоступному сайті в мережі Інтернет «Єдиний державний реєстр судових рішень»: http://www.reyestr.court.gov.ua/. Метою призначення та проведення підготовчого судового засідання є виконання завдань підготовчого провадження (ч.1 ст.196 ЦПК України), завдання проведення підготовчого судового засідання визначені в ч.1 ст.189 ЦПК України, якими у тому числі є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу (п.1), зібрання відповідних доказів (п.3), вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (п.6) та крім того в підготовчому судовому засіданні вирішуються питання визначені в ч.2 ст.197 ЦПК України, пунктом 10, якого, передбачено і вирішення клопотань учасників справи. Так, за час встановлений та продовжений судом для проведення підготовчого судового засідання, від позивача до суду не надходило будь-яких клопотань або заяв про виклик та допит свідків, а також не було зазначено поважних причин з наданням відповідних доказів для відкладення проведення підготовчого судового засідання, строк проведення якого обмежено законодавцем (ч.3 ст.189, ч.1 ст.210 ЦПК України), у зв'язку з чим, враховуючи вимоги цивільного процесуального кодексу України та відсутність на час проведення підготовчого судового засідання, передбачених законом перешкод для призначення справи до розгляду по суті, ухвалою суду від 05.02.2019 р. підготовче провадження було закрито (а.с.104). Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З аналізу зазначеного вище та наданих позивачем клопотань (а.с.129, 130), вбачається наявність зловживання позивачем наданими йому процесуальними правами, при цьому підстав, які б не дозволяли суду визначитися з порядком вирішення наявних спірних відносин, з наданих позивачем клопотань та наявних у справі матеріалів, не встановлено, підстав відкладення слухання справи визначених, у тому числі ч.2 ст.223 ЦПК України - не встановлено, у зв'язку з чим, суд не вбачає законних підстав для задоволення зазначених клопотань позивача та відкладення слухання справи з метою виконання порушених в них питань, враховуючи також наявність і клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності (а.с.128). Враховуючи наявність від учасників справи клопотань про розгляд справи у їх відсутності та відсутність законних підстав для відкладення проведення розгляду справи по суті, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст.211 ЦПК України). У зв'язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.42), який на підставі рішення Енергодарського міського суду від 05.09.2014 р. було розірвано (а.с.43). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.42-зворот.), яка фактично проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] та за рішенням Енергодарського міського суду від 21.01.2016 р. на користь відповідача по справі на утримання доньки призначено стягнення з позивача по справі аліментів (а.с.44). Позивач по справі зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК України). Згідно з частин 2, 3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок батьків брати участь у вихованні дітей і право на спілкування з дитиною та право приймати участь у її вихованні. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь батьків у вихованні дітей. Зі змісту абзацу третього листа-повідомлення Служби у справах дітей Енергодарської міської ради від 07.06.2017 р. №01-28/314 на ім'я [PERSON] «Про результати розгляду звернення», встановлено, що [PERSON] (відповідач по справі) заперечувала щодо спілкування батька з дитиною до прийняття судом чи органом опіки та піклування рішення про встановлення часу зустрічі з дитиною (а.с.48). За зверненням [PERSON] (позивача по справі) про встановлення часу зустрічі з дитиною, рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №176 від 15.06.2017 р. (далі - рішення №176) було призначено [PERSON] часи зустрічі з малолітньою донькою [PERSON] з дотриманням розпорядку дня дитини (відвідування навчально-виховних закладів, місць дитячого дозвілля, прогулянки, тощо), стану здоров'я, за попередньою домовленістю з матір'ю [PERSON] (а.с.46-46 зворот., 96-96 зворот.), з яким [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені (а.с.47). Суд критично відноситься до наданого позивачем до позову, відеозапису на DVD + R диску (а.с.61), як доказу невиконання рішення виконавчого комітету та перешкоджання побачень батька з донькою, оскільки у суду відсутня можливість ідентифікувати час зазначеної події. При цьому, відповідно до зазначеного вище, рішення №176, [PERSON] було встановлено наступний порядок часів зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: 1. Щомісяця, в останні вихідні, у суботу з 09.00 до 19.00 неділі батько забирає та повертає дитину за місцем її фактичного проживання. 2. Щорічно за місцем проживання батька, у тому числі з правом вивозити дитину на оздоровлення та відпочинок: - з 15 січня до 15 лютого; - з 25 липня до 25 серпня. 3. Кожного непарного року у день народження дитини [INFO] з 12.00 до 16.00 батько забирає та повертає дитину за місцем її фактичного проживання. Також в п.4 рішення №176 було рекомендовано матері [PERSON] надавати батькові [PERSON] один раз на місяць або за потребою інформацію про стан здоров'я, розвиток, виховання доньки [PERSON] [INFO] на електрону адресу: [INFO]. Суд критично відноситься до наданих позивачем до матеріалів Актів від 30.12.2017 р. (а.с.8, 55зворот), від 29.12.2017 р. (а.с.9, 55), від 25.12.2017 р. (а.с.10) як на докази невиконання [PERSON] рішення №176, оскільки їх складання особисто батьками дитини не передбачено законодавством України, крім того, позивач по справі, який склав зазначені акти, на думку суду є зацікавленою особою, а інших осіб чи доказів, які б підтверджували відповідність змісту актів дійсності зазначених в них обставин - суду не надано. Судом встановлено, що навіть після встановлення зазначеним рішенням №176 порядку участі батька (позивача по справі) у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, згоди між батьками малолітньої дитини (сторонами по справі) щодо такої участі позивача, який проживає окремо від дитини, не досягнуто, а отже наявні підстави щодо реалізації прав позивача у судовому порядку. Відповідно до частин 5 та 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак, з аналізу змісту Рішення №176 та пункту 2 абзацу 21 Висновку зазначеного рішення, щодо встановлення можливості батькові спілкування з донькою до 30 днів протягом року з метою сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, не вбачається можливості його виконання з урахуванням, перш за все, інтересів самої дитини, необхідність відвідування нею навчально-виховних закладів, можливості та часу переїзду до іншої адміністративно-територіальної одиниці території України та осіб які будуть її при цьому супроводжувати, оскільки як встановлено, батько та дитина проживають у різних областях. Крім того, з аналізу наданих суду матеріалів: листа повідомлення від 07.06.2017 р. №01-28/314 (а.с.48), електронних повідомлень (а.с.57 зворот., 60зворот.), ухвали Енергодарського міського суду від 22.10.2018 р. по справі №316/532/17 (а.с.173), ухвали слідчого судді Енергодарського міського суду від 13.02.2017 р. по справі №316/186/17 (а.с.93) вбачається, що між позивачем та відповідачем склалися напружені, неприязні стосунки. Враховуючи, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси малолітньої дитини, а присутність матері дитини може стати на заваді спілкування та формування позитивних відносин між батьком (позивачем по справі) та дитиною, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили, що спілкування батька з малолітньою донькою, перешкоджає нормальному розвитку дитини, враховуючи зазначене судом вище, не встановлено, а стороною відповідача не доведено, суд вважає недоцільним, для застосування, як визначений у пункті 2 абзацу 21 Висновку порядок спілкування дитини з батьком (позивачем по справі). Суд дійшов наступного висновку, аналізуючи позовні вимоги, відповідно до змісту яких, позивач просив суд визначити способи участі батька (позивача по справі) у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON]. Так, згідно ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», положень ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, в редакції зі змінами схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91 (далі - Конвенція про права дитини), встановлено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно змісту ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і у приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. У рішенні від 16.07.2015 р. по справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09), ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100). Отже, надаючи оцінку вимогам позивача у сукупності зі встановленими обставинами, аналіз яких надано судом вище, при вирішенні питання щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, визначення порядку зустрічей з нею позивача, суд, передусім, виходить з інтересів самої малолітньої дитини, при цьому, враховуючи, що встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом однак лише в інтересах дитини. Зазначений позивачем спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, на думку суду, визначений позивачем без огляду на зміну життєвих обставин, зростання дитини та її потреб, режиму дня, тощо та є намаганням позивача захистити, у тому числі, свої права в майбутньому, що не передбачено діючим законодавством. Щодо вимог позивача про встановлення такого графіку зустрічей батька з донькою як:кожну другу в місяці п'ятницю та суботу - з 10.00 години п'ятниці до 19.00 суботи за місцем фактичного проживання позивача тобто за адресою: [ADDRESS], без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до дідуся,кожен день народження дитини, а саме [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години, проживання дитини з батьком за адресою його реєстрації, тобто [ADDRESS] в періоди кожного рокуз 15 січня до 15 лютого, з 25 липня до 25 серпня - на думку, суду не відповідає інтересам самої дитини, яка є малолітньою, на час ухвалення судом рішення вік дитини становить лише 5 років 8 місяців, оскільки не враховує реальної можливості переїзду та проживання малолітньої дитини до м. Києва з м. Енергодар, часу такого переїзду, стану здоров'я дитини, відвідування нею навчально-виховних закладів, тощо, враховуючи також, як зазначалось вище, відсутність, на даний час, між малолітньою дитиною та її батьком (позивачем по справі) позитивного контакту, а отже є необхідним поступове встановлення контакту між батьком (позивачем по справі) та малолітньою дитиною, що також зазначено і у Висновку (а.с.124 зворот). Запропонований позивачем, зазначений графік спілкування, на даний час, протирічить інтересам дитини, а отже не може бути застосований у такому варіанті. Щодо графіку спілкування кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб відпочинку та оздоровлення дитини на території України, то на думку суду він є передчасним, оскільки як встановлено малолітня дитина ще не відвідує шкільний заклад, крім того, на даний час є неможливим встановлення наявності чи відсутності у дитини графіку канікул та їх тривалість. Щодо вимог про надання можливості батьку (позивачу по справі) два тижні на рік вивозитидитину на відпочинокна територію України, на думку суду, позивачем не враховано при цьому потреби самої дитини, її психологічна готовність до такого спілкування з батьком на даний час, відсутність емоційного та психологічного зв'язку з батьком (позивачем по справі), відвідування дитиною навчально-виховних закладів, тощо, а отже, за зазначених обставин, дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Щодо вивозу дитини за кордон та зобов'язання відповідача надати необхідні дозволи (в тому числі нотаріально завірені) та оригінал Свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що вона також не підлягає задоволенню, у зв'язку з тим, що відповідно до положень закріплених у «Правилах перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року (в редакції від 22.02.2019 р., чинній на час розгляду справи судом по суті вимог), здійснюється за згодою обох батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п.5), у тому числі за наявності нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (п.п.1 п.4). Також суд не вбачає законних підстав для покладення на відповідача по справі [PERSON] необхідності інформування позивача по справі [PERSON], на його запит, про стан дитини. На думку суду, позивач, при наявності в нього бажання, може самостійно, використовуючи передбачені законодавством можливості, з'ясувати відомості відносно дитини, які його цікавлять. Щодо надання можливості позивачу онлайн спілкування з дитиною за допомогою Інтернет додатків, зокрема Sкуре, Vіbеr, у будь-який зручний час, суд вважає, що така вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду це буде сприяти встановленню позитивного контакту між позивачем та малолітньою дитиною, при цьому в цій частині суд вважає необхідним зазначити, що при такому спілкуванні між батьком та його малолітньою донькою, позивачем повинно враховуватися стан здоров'я дитини, відвідування дитиною навчально-виховних закладів, а відповідачем, враховуючи наведене, повинно забезпечуватися вільний доступ батька до спілкування з донькою зазначеними засобами зв'язку. Отже, вирішуючи питання щодо визначення способу участі позивача у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, приймаючи до уваги вік дитини, наявність неприязних стосунків між позивачем та відповідачем, відсутність спільного бажання добровільного вирішення ситуації, яка склалася з урахуванням, вперш за все, інтересів малолітньої дитини, дійшов висновку про те, що місце спілкування позивача з донькою повинно відбуватися на території фактичного проживання дитини, тобто в місті Енергодар Запорізької області, враховуючи відсутність, на даний час, позитивного емоційного контакту між малолітньою дитиною та батьком (позивачем по справі), при цьому, для налагоджування такого контакту та не створення стресової та напруженої ситуації у відносинах між батьком та його донькою, зустрічі повинні відбуватися з урахуванням стану здоров'я дитини, відвідування нею навчально-виховних закладів, і беручі до уваги сукупність досліджених об'єктивних доказів та зазначене вище, дає суду можливість визначити наступний порядок участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною: донькою - [PERSON], [INFO] року народження, наступним чином: - щомісяця, в останні вихідні, у суботу чи неділю з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин в населеному пункті за місцем проживання дитини: [ADDRESS]; - кожного непарного року у день народження дитини - [INFO]: з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, в населеному пункті за місцем проживання дитини: [ADDRESS]; - особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв'язку, у тому числі: мережа Інтернет, програма Skype, Viber, у будь-який зручний час. У задоволенні решти частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище висновки. При цьому, суд зауважує, що визначений судом порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, враховуючи мінливість життєвих обставин, вікових змін дитини, її розвиток та потреби, позитивні зміни у відносинах як між позивачем так і відповідачем, а також у відносинах між батьком та донькою, в майбутньому, не перешкоджає зверненню до суду з вимогою про зміну встановленого судом способу участі батька (позивача по справі) у вихованні дитини, який буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи зазначене, а також положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial