Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полонської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для відчуження земельних ділянок, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2008 році, [PERSON], який являється громадянином Російської Федерації, видано державний акт на право власності на земельну частку (пай), який складається з двох земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 2,3202 га, що розташована на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить для [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у Полонському районі Хмельницької області 31 липня 2008 року на підставі розпорядження Полонської районної державної адміністрації №79/2005-р від 18.03.2005 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010875900057. Земельна ділянка площею 0,8301 га, що розташована на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить для [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у Полонському районі Хмельницької області 31 липня 2008 року на підставі розпорядження Полонської районної державної адміністрації №79/2005-р від 18.03.2005 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010875900058. Позивач [PERSON] неодноразово приїжджав до України з метою продажу земельних ділянок, але так як в України діє земельний мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення та відсутній ринок продажу землі та механізм відчуження земельних ділянок для іноземців не зміг цього зробити, однак позивач має намір добровільно відчужити належні для нього земельні ділянки, виготовив грошову оцінку земельних ділянок, є покупець, оскільки він є громадянином Російської Федерації та повинен був провести відчуження земельної ділянки протягом року після отримання права власності на неї. У вказаний період він цього не зробив, оскільки проживав на далекій відстані від України, а також був необізнаний з вимогами земельного законодавства України. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном в один рік для відчуження земельних ділянок. Ухвалою суду від 12.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та додатків (18.12.2018 року) у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до копії паспорту, виданого 12.01.2002 РУВД 292-015 РФ [PERSON], [INFO] є громадянином Російської Федерації (а.с. 15). Відповідно до копій державних актів серії [NUMBER], виданого 31.07.2008 відділом земельних ресурсів у Полонському районі (а.с. 4), позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,3202 гектарів, розташована на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯГ №404491, виданого 31.07.2008 відділом земельних ресурсів у Полонському районі (а.с. 5), позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 08301 гектарів, розташована на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копіями витягів з Державного земельного кадастру, сформованого 06.09.2018, підтверджується право володіння громадянином Російської Федерації [PERSON] вищевказаних земельних ділянок (а.с. 6-7). Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. За змістом ст. ст. 41, 64 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Водночас ч. 4 ст. 81 ЗК України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно ст. 81 цього Кодексу, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. Таким чином, з аналізу даної законодавчої норми слідує висновок, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянам України. Відповідно до норм ст. 127 ЦПК України, суд наділено повноваженнями щодо поновлення чи продовження строків, встановлених законом, за умови визнання причин його пропуску поважними. Таким чином, якщо строк встановлено законом, то суд наділений повноваженнями щодо його поновлення. Поновлення та продовження процесуальних строків здійснюється за клопотанням сторони або іншої особи, але лише у разі його пропущення з поважних причин. До поважності причин слід віднести: хворобу особи, перебування у тривалому відрядженні, несвоєчасність отримання документів. Але у будь-якому разі визнання причин поважними залежить від розсуду судді/суду. [PERSON], будучи громадянином Російської Федерації, бажає відчужити належні для нього на праві власності земельні ділянки, однак через пропуск строку, встановленого законодавством для відчуження земельної ділянки, терміном один рік, не може цього здійснити. На підставі досліджених матеріалів справи, судом також встановлено, що протягом зазначеного періоду, вищевказана земельна ділянка у примусовому порядку не відчужувалась. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином, дослідивши обставини справи та належні докази, суд приходить до висновку, що встановлений законодавством однорічний строк для відчуження належних [PERSON] земельних ділянок він пропустив з поважних причин, оскільки проживав у Російській Федерації, був необізнаний з вимогами земельного законодавства України, а тому, йому слід визначити додатковий строк для відчуження даної земельної ділянки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є цілком законним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved