Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2020 року звернувся до суду з позовом до Омельницької об`єднаної сільської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій належала земельна ділянка розташована на території Запсільської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області площею 3,15 в умовних кадастрових гектарах. Оригінал державного акту на право власності на вказану земельну ділянку за життя померлої було втрачено. Він є її спадкоємцем за законом та у встановлений законом строк звернувся до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але 07 серпня 2019 року державний нотаріус Власенко Н.В. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, яка розташована на території Запсільської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач Омельницька об`єднана сільська теиторіальна громада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Третя особа державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила розглядати справу у її відсутність та винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 07 вересня 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 2159. Відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON] . Спадкова справа реєстрована в Спадковому реєстрі за номером 63774558 відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 лютого 2019 року № 55160081. 07 серпня 2019 року державний нотаріус Власенко Н.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Запсільської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області після померлої [INFO] [PERSON] , через відсутність правовстановлюючого документа. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22 липня 2019 року № 571/122-19 [PERSON] належала земельна ділянка, зареєстрована та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №129392, реєстраційний номер 010654800232 від 30.01.2006 року, площею 3,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При таких обставинах суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 3,15 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Запсільської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області належала померлій [INFO] [PERSON] , тому [PERSON] набуває на неї право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved