Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON];А.В., в якому просять усунути їм перешкоди в володінні, користуванні і розпорядженні власністю квартирою 347 по пр. Перемоги, 75, в м. Харкові, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування указаним житловим приміщенням. В обгрунтування вказаних вимог позивачі вказують, що вони є власниками зазначеної квартири, в якій крім них також зареєстровані і постійно проживають [PERSON] і [PERSON] Відповідачка є колишньою дружиною [PERSON], шлюб з якою був розірваний на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2012 р. Після розірвання шлюбу відповідач ще деякий час проживала за місцем реєстрації в указаній квартирі, а в серпні 2015 р. поїхала на постійне проживання до Мінської області. Виїжджаючи з квартири, на прохання позивачів виписатись з неї, обіцяла зробити це в перший же приїзд до м. Харкова. Однак до Харкова вона більше не приїздила, оскільки влаштувалась на роботу і приїздити в Україну у неї немає ні часу ні наміру. Під час телефонної розмови запропонувала позивачам вирішувати це питання самостійно. Позивачі вказують, що факт реєстрації позивачки в їх квартирі змушує їх нести за неї матеріальні витрати зі сплати комунальних платежів, які нараховуються на неї. Відповідач ці витрати їм не відшкодовує, участі у витратах на квартиру не приймає, квартирою не цікавиться, протягом тривалого часу в ній не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні. Позивачі зазначають, що реєстрація відповідача в їх квартирі перешкоджає їм, як власникам цього житла, користуватись, розпоряджатись і володіти ним. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В подальшому подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, заперечень не мали. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив; жодних заяв, клопотань, пояснень або заперечень до суду не подавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Судові повідомлення, надіслані на останню відому суду адресу її проживання адресату вручені не були і повернулись до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. За відомостями, наданими позивачами, відповідач з серпня 2015 р. постійно проживає поза межами України. Судова повістка, направлена за вказаною позивачами адресою проживання відповідача в Республіці Білорусь також не була вручена адресату і повернулась до суду з відміткою за незатребуваністю. На підставі вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] була викликана до суду через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.12.2017 р. набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 р., яким ЦПК України викладений в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи в судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1999 р., реєстраційний №1-99-200746, Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради посвідчено, що [PERSON] і члени її сімї [PERSON], [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку №386 від 10.02.2017 р., виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №5, в квартирі №[ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (невістка) і [PERSON] (зареєстрована). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2012 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] (актовий запис №1244) розірваний. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вiдповiдно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вiдповiдно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з відповідачем не знайома, але бачила її, оскільки вони жили в одному підїзді. Знає, що відповідач була дружиною [PERSON], однак потім вони розлучились. Вдома у них вона не була. Відповідача останній раз бачила близько 7 років тому. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачів, проживає на першому поверсі. З відповідачем не знайома, бачила її тільки коли у них народилась дитина. Вже більше 2 років в підїзді її немає, де вона не знає, від сусідів знає, що поїхала. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] не проживає в квартирi за адресою: м. Харкiв, [ADDRESS], понад встановлений законом шестимiсячний строк. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і визнає [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири №[ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved