overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] 04 вересня 2018 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 вересня 1990 року вони уклали шлюб, зареєстрований Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницькій області, актовий запис №12. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 29 вересня 1990 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницькій області, актовий запис №12. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін Серія 11-БВ №268201 від 29.09.1990р.; За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] 04 вересня 2020 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та просить стягувати з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Підставою цьому зазначала те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, за актовим записом №125. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який утримується матір`ю.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримування від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Тому оскільки відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дружини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно ч.1 ст.79 і ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 04 вересня 2020 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви і до досягнення ними повноліття. В позові [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебуває зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач офіційно працює. З 15 листопада 2013 року вона офіційно не працює, інших доходів немає, достатніх коштів на утримання дитини у неї відсутні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволені позову наполягає, просила справу розглядати за її відсутності. Крім того, в наданій заяві уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що уточнений позов визнає в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому. /а.с. 3/ Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. /а.с. 2/ [PERSON] працює начальником зміни ВАТ «Турбоатом», що підтверджується довідкою №10-321 від 17.03.2014р. /а.с. 23/ Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, хоча має таку можливість і повинен це здійснювати, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 квітня 2012 року вони уклали шлюб, зареєстрований Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №1. Від проживання у шлюбі є малолітні доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. В суді позивач підтримала позов повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 28 квітня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області актовий запис №1. Від проживання у шлюбі є малолітні доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до положень ст.111 СК України судом надавався сторонам трьох місячний строк для примирення та збереження сімї, однак примирення не відбулось і сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними свідоцтва про укладення шлюбу сторін Серії 1-БВ №098433 від 28.04.2012р., даними свідоцтва про народження дитини Серія 1-БВ №189394 від 17.12.2012р., Серія 1-БВ №282907 від 25.11.2016р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстрований її син [PERSON], але не проживає в ньому з 2000 року, виїхав до російської Федерації та отримав там громадянство. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 10 лютого 2004 року (а.с. 7-8), договору дарування від 19 листопада 2018 року (а.с. 9-11) [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с. 12), акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 13) [PERSON] зареєстрований у якості члена сім'ї в квартирі позивача за вищевказаною адресою, але фактично не проживає в ній з 2000 року. Згідно копії паспорту (а.с. 20) відповідач є громадянином Російської Федерації. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації не знявся, є громадянином Російської Федерації, у заяві на ім'я суду позовні вимоги визнає, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 10 січня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2018 року у звязку з різністю поглядів на життя та особистими обставинами. Спору про поділ майна не має. Дитина проживає з нею. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб, залишивши прізвище «Акименко». Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 10 січня 2014 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3),\~від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2018 року у звязку з різністю поглядів на життя та особистими обставинами. Спору про поділ майна не заявлено. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «Акименко».\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] 04 жовтня 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 12.06.1987 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивачки. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась без повідомлення причин неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 12.06.1987 р. Заводським відділом реєстрації актів громадянського м. Запоріжжя, за актовим записом № 226 (а.с.9). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] 04 жовтня 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори 26 квітня 2001 року та зареєстрованого Березанською філією ММБТІ 26 квітня 2001 року в реєстрі за №1103, житловий будинок по [ADDRESS] , у якому з грудня 2011 року зареєстровані відповідачі, які з того часу не з`являються за адресою реєстрації. Відповідачі не є її родичами, ніяких стосунків вона з ними не підтримує, ніяких відомостей про їх місце проживання позивачка не має, тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України позивач просила визнати відповідачів такими, що втратилив право на користування зазначеним житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин. 15 листопада 2018 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7), технічного паспорта на житловий будинок (а.с.8-10), будинкової книги (а.с.11-15), позивачка [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] , у якому зареєстровані відповідачі з 2011 року. Відповідачі не проживають у вказаному будинку з 2012 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.16) та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст.72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Оскільки відповідачі не проживають за адресою реєстрації більш як 6 років без поважних причин, вони втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] 04 квітня 2014 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 018195, виданого головою Тростянецької сільської ради 19 грудня 1997 року на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Тростянецької сільської ради народних депутатів від 20 грудня 1993 року їй належить земельна ділянка на території с. Малий Тростянець Тростянецької сільської ради, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказувала, що в державному акті допущено помилку та помилково її ім'я зазначено як [PERSON] замість вірного [PERSON]. Посилаючись на те, що факт належності їй даного правовстановлюючого документа іншим шляхом встановити неможливо, просила суд встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 018195. В судовому засіданні заявник та представник заявника повністю підтримали подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] є [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що заявник [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 018195, виданого 19 грудня 1997 року, є власником земельної ділянки, що розташована на території с. Малий Тростянець Тростянецької сільської ради. Але в державному акті про право власності на земельну ділянку ім'я заявника зазначено як [PERSON] у відповідному відмінку замість вірного [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту про право приватної власності на землю заявнику [PERSON], підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 018195, виданого головою Тростянецької сільської ради 19 грудня 1997 року на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Тростянецької сільської ради народних депутатів від 20 грудня 1993 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 гектарів, що розташована на території с. Малий Тростянець Тростянецької сільської ради, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] 04 квітня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка через похилий вік та поганий стан здоров'я останні декілька років проживала з нею в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,99 га, що знаходиться на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона зі своїм братом [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак її брат від прийняття спадщини відмовився на користь свого сина [PERSON], який є відповідачем у справі. Позивач вказує, що їй достовірно відомо, що її мати за життя склала заповіт на дану земельну ділянку на користь [PERSON], але так як він відмовився від прийняття спадщини на користь відповідача, вона має право на ? частину земельної ділянки. Через поганий стан здоров'я та сімейні проблеми вона лише у вересні 2016 року звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але отримала відмову, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, і їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, взявши до уваги пояснення позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-20, 41, 44), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на ? частину вище вказаної земельної ділянки.

Outcome: approved