Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні майном [PERSON] шляхом демонтажу механічного замка (колодки) та електромагнітного замка з дистанційним пультом управління на вхідних воротах, що в м. Дрогобичі по вул. Майдан Ринок, 23, Львівської області, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його довірителька [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Власником будинку є територіальна громада м. Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради, балансоутримувачем будинку є - КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, а контроль за діяльністю КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради покладено на Департаменту міського господарства. Відповідач [PERSON] була власником квартири [ADDRESS], яка відчужила її [PERSON] 09.10.2009 року невідомі йому особи у проході між будинками № 22, 23 по вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі Львівської області встановили металічну браму з механічним замком (колодкою) та електромагнітним замком з дистанційним пультом управління. Електропостачання такого замка приєднано до квартири № 2, будинку № 23, що по вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі Львівської області. Ключ від механічного замка (колодки) та електромагнітного замка з дистанційним пультом управління у його довірительки відсутній, а тому порушуються права [PERSON] на вільне користування прибудинковою територією та своєю квартирою так як вона позбавлена можливості пересуватися через парадний вхід (прохід) до будинку № 23, що по вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі Львівської області, не має безперешкодного доступу до свого житла. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю та пояснив, що розпорядження майном, що є у спільній власності здійснюється за згодою всіх співласників, [PERSON] згоди на встановлення металічної брами з механічним замком (колодкою) та електромагнітним замком з дистанційним пультом управління у проході між будинками № 22, 23 по вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі Львівської області не давала, вони встановленні без відповідного проекту та дозвільної документації. Оскільки електропостачання механічного замка (колодки) та електромагнітного замка з дистанційним пультом управління приєднано до квартири № 2, будинку № 23, що по вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі Львівської області, вони не є побутовими приладами, а тому загрожують життю та здоровю людей так як працюють за принципом «механічної вудочки», а будь-яка електроізоляція на металевій брамі відсутня. Просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась подала суду письмове заперечення щодо заявлених позовних вимог, просила суд в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд даної справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилась з невідомих для суду причин, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду даної справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подавала. Представники відповідачів [PERSON] міської ради, КП «Житлово-експлуатаційне обєднання», Департаменту міського господарства в судові засідання не з'явились з невідомих для суду причин, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду даної справи, заяв про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали. З огляду на вказане, та враховуючи тривалий розгляд даної справи, суд вважав такі дії відповідача [PERSON], представників відповідачів [PERSON] міської ради, КП «Житлово-експлуатаційне обєднання», Департаменту міського господарства спрямованими на умисне затягування судового процесу і при таких обставинах суд визнав їх неявку неповажною та розглянув справу за їхньої відсутності на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши подані ним докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини. Матеріалами цивільної справи встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], в якій вона також проживає. Відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності поряд з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала квартира [ADDRESS], яка відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.03.2013 року була відчужена відповідачу [PERSON] Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли ще у 2009 році, а тому суд вважає, що [PERSON] повинна відповідати за їх наслідки та є належним відповідачем у даній справі. Згідно листа за № 3-29/8816 від 31.10.2011 року, виданим виконкомом Дрогобицької міської ради вбачається, що власником будинку № 23 по вул. Майдан Ринок м. Дрогобича є територіальна громада м. Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради, а балансоутримувачем є КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради. Як встановлено в судовому засіданні, контроль за діяльністю КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради покладено на Департамент міського господарства, та даний факт особами, які брали участь у справі не спростовано. Відповідно до листа ПАТ «Львівобленерго» Дрогобицького РЕМ, вбачається, що під час проведення перевірки працівниками Дрогобицького РЕМ 14.09.2011 року виявлено магнітний замок з дистанційним управлінням, який підключений і обліковується електролічильником квартири [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON] Згідно акту візуального обстеження будинку № 23 по вул. Майдан Ринок у м. Дрогобичі при розгляді письмового звернення [PERSON] від 27.11.2009 року до відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконкому Дрогобицької міської ради вбачається, що на вході до житлового будинку № 23 по вул. Майдан Ринок у м. Дрогобичі змонтована залізна брама та на ній встановлено «домофон» та залізний електромагнітний замок. Робота по встановленню «домофону» виконана з порушенням існуючих норм, електрошнур від «домофону» до квартир прикріплений до газової труби. Відповідно до вказаного акту, комісія зобовязала філію «Дрогобицького УЕГГ», КП «Будинкова управа № 3», [PERSON], Дрогобицький РВ ГУ МНС України у Львівській області усунути виявлені порушення. Як вбачається із представленої представником позивача [PERSON] копії ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25.04.2013 року, судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 року у справі за позовом представника [PERSON] [PERSON] до [PERSON], КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу металевої брами, яким позов задоволено, встановлено, що мешканці будинків № 22 та № 23 по вул. Майдан Ринок у м. Дрогобичі за погодженням з КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради від 31.10.2011 року (3-29/8816) за власні кошти без відповідного проекту та дозвільної документації, встановили між будинками № 22 та № 23 по вул. Майдан Ринок у м. Дрогобичі металеві ворота, обладнані домофоном, які перешкоджають безперешкодному проходу у двір будинку. Даною ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 року залишено без змін, апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Ухвала апеляційної інстанції ніким не оскаржена та не скасована, набрала законної сили. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради про визнання протиправним дій відповідача та компенсації витрат позов задоволено частково. Визнано протиправним надання дозволу з власної ініціативи відповідача на встановлення металевої брами «МАФ» на виході із будинку № 23 по вул. Майдан Ринок у м. Дрогобичі. Дане рішення в частині задоволення позовних вимог ніким не оскаржене та не скасоване, набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч. 3 останньої статті обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживанні. Власникам квартир у дво-або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно рішення Конституційного Суду Україна від 02.03.2004 р. № 4-рп/2004 у справі про офіційне тлумачення положень ст. ст. 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) підтвердження права власності власникам квартир на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових юридичних дій. Даючи оцінку досліджуваним судом доказів, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки влаштування механічного замка (колодки) та електромагнітного замка з дистанційним пультом управління на вхідних воротах, що в м. Дрогобичі по вул. Майдан Ринок, 23, Львівської області здійснено без належної технічної документації та відповідних дозволів, позивач, як власник квартири у багатоквартирному житловому будинку, якій належить приміщення загального користування на праві спільної сумісної власності своє згоди на його встановлення не давала. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Влаштування механічного замка (колодки) та електромагнітного замка з дистанційним пультом управління на вхідних воротах, що в м. Дрогобичі по вул. Майдан Ринок, 23, Львівської області порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним їй на праві спільної сумісної власності майном, оскільки остання не має безперешкодного доступу до своєї квартири. Під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України. Як вбачається із вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь представника позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Outcome: approved