Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] 05.11.2015 року звернулась до суду з позовом в якому просить суд: - встановити факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON], як батьком та померлим [INFO] [PERSON], як сином; - визнати за нею права власності на земельну ділянку площею 4,47 га, що розташована на території Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовими призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], що помер [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, яку спадкодавець отримав у спадок, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] його батька [PERSON], і яка належала останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 22 березня 2002 року на підставі розпорядження №117 Чернігівської районної державної адміністрації від 11.03.2002 року. У зв'язку з тим, що прізвище батька спадкодавця в державному акті зазначено як «Биховець», що унеможливлює встановлення родинного зв'язку між ним та [PERSON], а також відсутності правовстановлюючого документу на вищевказане майно на ім'я [PERSON], позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У судове засідання позивач не з'явилась, завчасно, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. /а.с.35-36/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. /а.с.33/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, від завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.34/ Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1924 р.н. з 21.01.1948 року перебували у шлюбі зареєстрованому Довжицькою сільською радою, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії «[NUMBER]. /а.с.13/ Згідно із дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. /а.с.18/ Як вбачається з довідки виконкому Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21.05.2015 року №252 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] разом з сином [PERSON],1960 р.н., невісткою [PERSON],1965 р.н. та онуками [PERSON], 1984 р.н. і [PERSON], 1990 р.н. /а.с.16/ За даними свідоцтва про смерть серії «[NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років в с. Довжик, Чернігівського району та області. /а.с.17/ Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, суд дійшов однозначного висновку, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років у с. Довжик, Чернігівського району, Чернігівської області, підтвердженням чого є повторне свідоцтво про смерть серії «[NUMBER]. /а.с.12/ Наведене свідчить, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,47 га у межах згідно з планом, з яких 3,66 га рілля, 0,81 га кормові угіддя, що належала [PERSON], який мешкає по [ADDRESS], на праві власності згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 22.03.2002 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 11.03.2002 р. №117, розташованої на території Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Держаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №17151. /а.с.14/ Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 47 років у с. Довжик Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.11/ З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.1983 року. /а.с.37/ Наведене свідчить, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] в силу приписів ст.1261 ЦК України. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 23.10.2015 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,47 га, розташовану на території Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в зв'язку з неможливістю встановлення родинного зв'язку між [PERSON], на ім'я якого видано державний акт на право приватної власності на землю та [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а отже відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я [PERSON] /а.с.19/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом N43 від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, виправлення у державних актах на право власності на земельну ділянку не допускаються. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальному порядку. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved