Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство», який він уточнив 22 березня 2019 року, в обґрунтування якого посилається на наступне.\~ З 18 квітня 2013 року перебував у трудових відносинах з ДП «Кремінське лісомисливське господарство» на посаді спостерігача пожежним. 2 жовтня того ж року його було переведено на посаду начальника Центральної лісопожежної станції. Наказом від 07 серпня 2018 року його було звільнено. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 15 липня 2016 року його було зараховано до списків особового складу Збройних Сил України /далі ЗСУ/. Цього ж дня між ним та Міністерством оборони України в особі командира вищевказаної військової частини було укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу. У зв`язку з чим відповідач наказом від 09 вересня 2016 року звільнив його з роботи зі збереженням місця роботи, посади та без збереження заробітної плати. В частині не збереження заробітної плати наказ є не законним, про що зазначив Кремінський районний суд Луганської області у своєму рішенні від 23 листопада 2017 року. Вказаним рішенням Кремінський районний суд стягнув з відповідача на його користь заборгованість по заробітної плати з жовтня 2016 року по червень 2017 року в розмірі 29\~999 грн. 99 коп. Рішенням цього ж суду від 24 січня 2019 року з відповідача на його користь за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року було стягнута заборгованість по заробітної плати у розмірі 43\~333 грн. 29 коп. З наступного дня його звільнення 09 серпня 2018 року по 18 березня 2019 року відповідач не виплачував заробітну плату, а тому виникла знову заборгованість з середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 33274,78 грн., яку він просить стягнути разом з понесеними витратами на професійну правничу допомогу адвокатом у розмірі 5\~000 грн. Відповідач у своєму письмову поясненні (а.с.53-55) вважає, що обов`язок виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виникло з дати набранням рішення суду законної сили, тобто з 27 лютого 2019 року по 18 березня 2019 року. Крім того, позивач відповідно до вимог ч.1 ст. 233 КЗпПУ пропустив трьохмісячний строк звернення до суду. Сторони, які повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладання розгляду справи не надали, тому суд відповідно до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України вирішив справу розглянути без їх участі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3\~ст.119 КЗпП України\~в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин за період, який є предметом даного розгляду: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони ф-технічну, повну або базову загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою віком від 18 до 40 років приймаються на військову службу за контрактом осіб рядового складу. Отже, за наявності особливого періоду та кризової ситуації ч. 3\~ст. 119 КЗпП України\~гарантує право позивача на збереження за ним на час дії контракту місця роботи та посади, нарахування та виплати такому працівнику заробітної плати. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Судом встановлено, що позивач працював з 02.10.2013 року до 08.08.2018 року начальником Центральної лісопожежної станції ДП «Кремінське лісомисливське господарство» (а.с. 5-9). Відповідно до довідки командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 07 лютого 2018 року (а.с.61) позивач з 17 грудня 2016 року та на час її видачі бере участь в АТО, забезпеченні її проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в Донецькій та Луганській областях. Наявність контрактної форми проходження військової служби підтверджена рішеннями Кремінського районного суду від 23 листопада 2017 року та від 24 січня 2019 року (а.с.10-13, 17-23). Позивача відповідно до трудової книжки (а.с.9) звільнено з місця його роботи 08 серпня 2018 року, з наступного дня по 18 березня 2019 року розрахунок затримки середньої заробітної плати складає 154 робочих днів, середньоденна заробітна плата складає 216 грн. 07 коп., розмір місячної заробітної плати складає: червень 2018 - 4\~438 грн., липень 2018 - 4\~637 грн., а середньомісячна заробітна плата склалал 4438 + 4637 / 2 = 4537,50 грн. що підтверджується довідкою про доходи [PERSON] (а.с.24). Загальний розмір затримки середньої заробітної плати складає: 154 х 216 грн. 07 коп. = 33274,78 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорюється. Таким чином,\~\~у зв`язку з перебуванням позивача на військовій службі,\~\~вступом його на військову службу за контрактом у добровільному порядку\~\~і невиконанням відповідачем вимог\~ст. 119 КЗпП України\~щодо гарантій для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків, на переконання суду призвело до порушення прав позивача. Таке порушене право позивача необхідно відновити у повному обсязі, з огляду на виконання останнім конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни у кризовій ситуації (в умовах агресії), яка склалася на даний час в Україні. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та відповідно до вимог ст.117 КЗППУ стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за затримку розрахунку при звільненні по заробітній платі за період з 09 серпня 2018 року по 18 березня 2019 року у розмірі 33274,78 грн. Суд не може погодитися з доводами відповідача про початок строку виплати середнього заробітку за час його затримки з 27 лютого 2019 року та пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки рішенням суду від 24 січня 2019 року стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року, а вказані вимоги позивача стосуються затримки розрахунку при звільненні позивача з 08 серпня 2018 року по день затримки та фактичної виплати останньому заборгованості заробітної плати в розмірі 43\~333 грн. 29 коп. за останнім рішенням суду від 24.01.2019 року. Крім того відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпПУ у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Необхідно також зазначити, що відповідач неодноразово порушував законодавства про оплату заробітної плати позивачеві, що підтверджено рішеннями суду від 23 листопада 2017 року та 24 січня 2019 року, тому на ці правовідносини вимоги ч.1 ст.233 цього Кодексу щодо обмеженого трьохмісячного строку звернення до суду не застосовуються. У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. необхідно відмовити з наступних підстав. В підтвердження своїх вимог у цій частині позивач вказав на опис робіт, виконаних адвокатом Сакуном В.А. (а.с.27), з яких вбачається, що вказана сума витрат складається з попередньої консультації та збору необхідної інформації, вивчення отриманої інформації, складання позовної заяви, копіювання документів до позову, формування пакету документі, посвідчення копій до позову, включення до послуг представництва в суді в режимі відеоконференції. Відповідно до\~ч.2\~ст.137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно до\~вимог ч.ч.\~3,4\~зазначеної статті\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, до позовної заяви не надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вищевказані витрати документально не підтверджені і не доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою у для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок відповідає правовій позиції ВС в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі № 301/1894/17. Згідно\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 цього Кодексу\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704 грн.80 коп.

Outcome: partial