Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] (далі -відповідач), [INFO] , у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на приписи статей 150, 157, 164 СК України та зазначає, що через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сторони шлюб розірвали, спорів стосовно місця проживання спільних дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з позивачем; в силу обставин, що склалися в державі, позивач вимушена була залишити місце свого проживання в м.Донецьку та переїхати на підконтрольну територію України разом зі своїми дітьми та мамою [PERSON] . Наразі старший син [PERSON] проживає разом з сестрою позивача [PERSON] у м. Донецьку; молодша донька [PERSON] проживає з позивачем. З відповідачем відносини зіпсувалися, він взагалі не цікавиться життям доньки, добровільно відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл для тимчасового виїзду дитини на тимчасово окуповану територію України, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталась до суду. Зауважує, що весь час з моменту народження доньки відповідач її життям не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з донькою та приймати участь у її вихованні; питанням здоров`я доньки займається позивач. Дитині виповнилось 2 роки 3 місяці, вона взагалі не пам`ятає батька та не має до нього почуттів, оскільки останній ігнорує дитину, не спілкується з нею, не відвідує та не визнає себе її біологічним батьком. Стверджує, що жодним чином не перешкоджає участі батька у вихованні та житті дитини. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с.56). Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), правом участі в судовому засіданні не скористався, відзив на позов не надав (а.с.48, 62, 69). Третя особа - орган опіки та піклування - служба у справах дітей Хмільницької райдержадміністрації свого представника до суду не направив, надіславши заяву про розгляд справи за відсутністю представника та підтримання позову, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.58, 59). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи та на підставі ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13), фактичне місце проживання/перебування якої - [ADDRESS] (а.с.14). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2019, яке набрало законної сили 24.09.2019, шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с.17). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2019, яке набрало законної сили 02.07.2019, позов [PERSON] задоволений, наданий дозвіл неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк з обов`язковим поверненням на територію, підконтрольну Україні, у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , на строк від дня набрання рішенням суду законної сили на один рік; судом врахована заява відповідача, в якій він повідомив, що згоду на виїзд дитини надати не може, оскільки не хоче виїжджати з м.Донецька на контрольовану територію України (а.с.15-16). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.07.2020, яке набрало законної сили 31.08.2020, позов [PERSON] задоволений, наданий дозвіл неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк з обов`язковим поверненням на територію, підконтрольну Україні, у супроводі матері [PERSON] , без згоди та супроводу батька [PERSON] на строк від дня набрання рішенням суду законної сили на три роки; судом встановлена неможливість отримати від відповідача - батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, що позбавляє дитину можливості особистого спілкування зі своїми близькими родичами (а.с.19-21). Позиває є власником 1/4 квартири за адресою - [ADDRESS] (а.с.22, 23). За довідкою від 31.08.2020 №707 Порицької сільської ради позивач разом з малолітньою донькою [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] ; дитина перебуває на утриманні матері (а.с.24). За довідкою Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління МЮУ від 14.08.2020 №262 позивач не отримує від відповідача аліменти за період з 11.02.2020 по 27.07.2020 за виконавчим листом від 16.12.2019 №235/8800/19, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу (а.с.25). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмільницької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації 18.01.2021 №10, орган опіки і піклування дійшов висновку про те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним і буде в інтересах дитини. Комісією встановлено, що позивач разом з донькою у 2019 році залишила постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] та переїхала на підконтрольну територію України, у село Курилівка Хмільницького району Вінницької області. З часу розлучення відповідач не відвідував дитину, не надавав матеріальної допомоги, не цікавився її життям та розвитком, що, на думку органу опіки та піклування, свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав (а.с.59). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За приписами ч.1 ст.164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2). Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема, в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які є належними та допустимими, підтверджується, що відповідач з дитиною не проживає, її вихованням не займається, необхідного харчування, медичного догляду не забезпечує, не грається, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального розвитку та самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її життя, внутрішнього світу, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , [INFO] . Вказане відповідачем не спростовано та зворотного не доведено, доказів вжиття заходів, направлених на зустріч із донькою, на її виховання, матеріальне забезпечення тощо не надано. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають як один з батьків, опікун, піклувальник, так і особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Застосовуючи наведені норми права та враховуючи встановлені обставини, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростований факт ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно суд відмічає, що відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як зазначено вище, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі №235/8800/19 з відповідача на користь позивача вже стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн підлягають стягненню з відповідала на користь позивача на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved