Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS]. Позивач у справі є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, але не може оформити спадкові права в нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] 30 березня 2018 року з відповідним позовом звернулася до суду. 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 28). Позивач та відповідач у підготовче засідання не з'явилися, просили справу слухати у їх відсутності (а.с. 3, 31). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 07 лютого 2014 року (а.с. 7), стверджується, що [PERSON] померла [INFO] в с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 200 від 15 березня 2018 року (а.с. 11), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 13-17) стверджується, що [PERSON] володіла житловим будинком [ADDRESS], який було побудовано у 1963-1967 роках (а.с. 17, 20). Виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 року постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Посухів, а відповідній сільській раді - видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 12). Як вбачається із довідки Рівненської сільської ради № 139 від 02.03.2018 (а.с. 21), свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не видавалося. Із довідки начальника КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації (а.с. 46) слідує, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано за [PERSON] Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. З матеріалів спадкової справи № 109/2014, заведеної у Мурованокуриловецькій ДНК (а.с. 37-46), зокрема, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38247533 від 29.08.2014 (а.с. 41-43) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] залишила заповіт. Із заповіту (а.с. 39) вбачається, що в ньому спадкодавець зробила розпорядження лише щодо земельних ділянок, і спадкоємець за заповітом позивач у цій справі [PERSON] оформив свої спадкові права на це майно (а.с. 44-45). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про розірвання шлюбу (а.с. 9), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10) позивач довів, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 200 від 15 березня 2018 року (а.с. 11) стверджується, що на день смерті разом зі спадкодавцем [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини(ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 109/2014, заведеної в Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі (а.с. 37-47), [PERSON] 31 липня 2014 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями в матеріалах спадкової справи нема. Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 112/02-31 від 14 березня 2018 року (а.с. 24) позивач довів, що іншим чином, окрім як через суд, він не зможе захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, яке залишилось після смерті його матері [PERSON].

Outcome: approved