overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] 02.10.2015р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2000 року. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачу одній важко утримувати дітей. Відповідач проживає окремо та відмовляється від надання матеріальної допомоги дітям в добровільному порядку . Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2001року народився [PERSON], та 14.02.2004 року народилась [PERSON], батьками яких є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ 084404, та серії І-ЕГ 131517, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.5). Судом встановлено, що діти на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач є батьком дітей, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] 02.11.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала з 27.06.2002 року по 08.02.2011 року у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває повністю на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2002 року по 08.02.2011 рік. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідач є працездатний, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, має задовільний стан здоров»я та може надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] 02.12.2016р. звернувся до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 06.08.2011р. він\~зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку -\~\~[PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з вересня 2014 року, через те, що у них відсутнє взаєморозуміння з питань ведення побуту. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений\~\~належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутністю наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилася розірвати шлюб з позивачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 06 серпня 2011\~\~року сторони зареєстрували шлюб в Самарському районному у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 190. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з вересня 2014 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Суд за проханням відповідача після розірвання шлюбу відновлює її дошлюбне прізвище «Крутякова» у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] 02.12.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.04.1998р. між сторонами зареєстровано шлюб, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач надала суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутністю, позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 25.04.1998р. зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 240 (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] 02.12.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.03.2012р. між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого у сторін народилась дитина, шлюбні відносини фактично припинено з квітня 2018 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 24.03.2012р. зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 70 (а.с.5). Під час спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON].02.2016 року звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 17.04.2016 року помер його батько [PERSON], якому на праві спільної часткової власності належить 1/5 частина квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є позивач та відповідачі. Інших спадкоємців немає. До смерті батька позивач постійно проживав за адресою м. Запоріжжя [ADDRESS]. Оскільки позивач постійно проживав за адресою відкриття спадщини, то вважав, що прийняв спадщину упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, тому і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу [PERSON], але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. У звязку з тим, що пройшов встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачі були згодні з позовом, про що подані відповідні письмові заяви. Третя особа про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином своєї думки з приводу позовних вимог не висловила, заяв про відкладення судового розгляду або проведення судового засідання за її відсутністю не надала. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Факт смерті [PERSON] 17.04.2015 року підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.04.2015 року (а.с.5). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] - син спадкодавця, [PERSON] дружина спадкодавця та [PERSON] донька спадкодавця. Інших спадкоємців після його смерті не має, тобто у відповідності до ст.1223 ЦК позивач є спадкоємцем за законом. Згідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, тому його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] 02 березня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 16 вересня 2006 року, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили в 2015 році із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, визначити місце проживання сина з нею та відновити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року в Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 545, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, відновити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] 02 березня 2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 12 липня 1986 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вони припинили шлюбні відносини з 2010 року через незмогу відповідача підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Спору про поділ майна немає. Спільного господарства вони не ведуть. Вважає збереження сім'ї неможливим, має намір створити нову сім'ю, тому просить розірвати шлюб, залишивши їй прізвище чоловіка. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в заяві на ім'я суду просять розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з повідомленням та телефонограмою, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 12 липня 1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого неповнолітніх дітей не мають. З 2010 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачці прізвище чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] 02 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 09 вересня 1995 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просив шлюб, укладений 09 вересня 1995 року між ним та відповідачем в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1147, розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 1995 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1147, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище «Солдатова».

Outcome: approved