Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кіровської сільської ради Бериславського району про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 07 березня 2011 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого входить 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/2 кожен. 26 лютого 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті, належну йому 1/2 частину спадкового майна прийняли в рівних частках [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. У звязку з тим, що земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт, в оформленні спадщини позивачам було відмовлено. В звязку з викладеним, просять суд: 1) визнати за [PERSON], як спадкоємицею [PERSON] право власності на 1/2 частину 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, що розташована на території Кіровської сільської ради; 2) визнати за [PERSON], як спадкоємицею [PERSON] право власності на 1/4 частину 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, що розташована на території Кіровської сільської ради; 3) визнати за [PERSON], як спадкоємицею [PERSON] право власності на 1/4 частину 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, що розташована на території Кіровської сільської ради. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, згідно наданої заяви позов визнав, просив справу розглянути у їх відсутність. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Матеріалами справи встановлено, що 07 березня 2011 року помер [PERSON], батько [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га, яка належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 942431, виданого 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року № 190. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/2 кожен. 26 лютого 2012 року помер [PERSON], брат [PERSON], [PERSON]. Після його смерті, належну йому 1/2 частину спадкового майна прийняли в рівних частках [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно листів державного нотаріуса Бериславської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №342/2011 після смерті 07 березня 2011 року [PERSON] за заявою [PERSON] та [PERSON]; після смерті 26 лютого 2012 року [PERSON] заведена спадкова справа № 179/2012 за заявами [PERSON] та [PERSON]. Тобто, у встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняли, однак свідоцтво про спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки земельна ділянка належить померлому на праві спільної часткової власності на підставі державного акту і титульним власником якого є інша особа, тому позивачі вимушені були звернутися до суду з цим позовом. [PERSON] прийняв спадщину у виді 1/2 частини земельної ділянки, що належала [PERSON], однак не встиг її офрмити, оскільки помер. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved