Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Голованівської селищної ради Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . Спадокоємців у [PERSON] не було та не має. Відповідно до ухвали Голованівського районного народного суду Кіровоградської області від 03 грудня 1991 року та архівної довідки Ульяновського КМБТІ від 14.08.2017 року № 127 [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала 1/5 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками зазначеного будинку також є позивач [PERSON] та її повнолітні діти : [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] добросовісно заволоділа її частиною будинку, відкрито користується зазначеним вище будинком, у неї знаходяться документи, що посвідчують право власності на житловий будинок, технічний паспорт на будинок. Добросовісно та відкрито вона заволоділа частиною будинку, що належала [PERSON] у 1992 році, та продовжує ним володіти по даний час. Тобто вона володіє зазначеною частиною будинку уже понад 26 років. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою Голованівської селищної ради від 14.07.2017 року № 2336. Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у неї виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України. Просить визнати за [PERSON] , право власності на 1/5 частини житлового будинку за набувальною давністю, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала (1/5 частини будинку) [PERSON] . Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право. Відповідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом 28.05.2019 року ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області винесену ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання 18.06.2019 року, яке було відкладено до 05.07.2019 року . 05.07.2019 року ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області винесену ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення судового засідання по суті на 13.08.2019 року . В судове засідання по суті позивач [PERSON] та її представник не з`явились, представник подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в якому вказав, що позовні вимоги підтримують повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача Голованівської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання селищний голова Голованівської селищної ради Кіровоградської області через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог . Треті особи : [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі, вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача . Враховуючи, що сторони до суду не з`явились, суд, відповідно до ст.247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . (а.с.- 31) . Спадокоємців у [PERSON] не було та не має. Відповідно до ухвали Голованівського районного народного суду Кіровоградської області від 03 грудня 1991 року ( а.с.-9) та архівної довідки Ульяновського КМБТІ від 14.08.2017 року № 127( а.с.-10), - покійній [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала 1/5 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Співвласниками зазначеного будинку також є позивач [PERSON] та її повнолітні діти : [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач добросовісно заволоділа її частиною будинку, відкрито користується зазначеним вище будинком, у неї знаходяться документи, що посвідчують право власності на житловий будинок, технічний паспорт на будинок. (а.с.- 11-14). Зазначені обставини також підтверджуються довідкою Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 14.07.2017 року № 2336.( а.с.-17). Відповідно до копії висновку про вартість об`єкту оцінки, договір № 190520 від 20.05.2019 року оцінювача [PERSON] вбачається, що вартість 1/5 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 127 446 грн. Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , починаючи з 1992 роцу та продовжує ним володіти по даний час, тобто зазначеною частиною будинку вона володіє понад 26 років. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] , з 1992 року по теперішній час. За весь період володіння нею будинком до неї жодних претензій від третіх осіб не надходило. З 1992 року і по теперішній час підтримує у належному стану будинок і прибудинкову територію. Наразі вона має намір офіційно оформити право власності на весь будинок. Суд вважає, що зазначені ознаки набувальної давності в даному випадку наявні, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1992 року, тобто понад 26 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком за адресою [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про законність вимог позивача, які підлягають задоволенню. Суд вважає доведеним, що [PERSON] понад 26 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком за адресою [ADDRESS] . У суду є всі підстави для визнання за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/5 частину житлового будинку , іншого порядку визнання права власності за набувальною давністю не існує. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача , а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача .

Outcome: approved