Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Зазначали, що [INFO] помер [PERSON] . За життя останній склав заповіт на користь [PERSON] від 11.11.2003, відповідно до якого заповів все належне йому майно [PERSON] . 04.10.2016 [PERSON] реалізувала своє право на спадщину за заповітом на 18/36 жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину № 3-464 виданого 04.10.2016 державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Пєшковою О.П. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями майна за законом є доньки померлого - [PERSON] та [PERSON] . 15.06.2018 [PERSON] та [PERSON] прийняли належні їм частки у спадщині, а саме по 1/4 жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі за № 457 від 15.06.2018 та Свідоцтвом про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі за № 455 від 15.06.2018, видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловською О.Е. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину на 2/4 частини, [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частини жилого будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] , які були рідними братами, крім спільної часткової власності в розмірі 1/2 за кожним на жилий будинок, були співвласниками земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000;85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 156959 та № 156958, виданих 18.05.2000 року на підставі Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 220 від 06.02.1998. 13.06.2018 державним нотаріусом Пєшковою О.П. винесено постанову № 822/02-31 про відмову [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0791 га (кадастровий номер 8000000000:85:145:0029) передану для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою для відмови визначено відсутність зазначення частки спадкодавця на вищевказану земельну ділянку в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №156959, виданого Київською міською радою 18.05.2000. 15.06.2018 [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орловської О.Е., якою винесено постанову № 27/02-31 15.06.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмову вмотивовано відсутністю визначеної частки у праві власності на земельну ділянку за померлим, що не дає можливості нотаріусу в повному обсязі перевірити склад спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивачі позбавлені права прийняти в спадщину на земельну ділянку в нотаріальному порядку та здійснити розподіл належних спадкоємцям часток, оскільки правовстановлюючими документами на земельну ділянку не визначено частки спадкодавців. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили визнати, що померлому [PERSON] належала 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0791, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою [ADDRESS] , право спільної власності посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №156959 від 18.05.2000 року; визнати, що померлому [PERSON] належала 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0791, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою [ADDRESS] , право спільної власності посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії Ш-КВ №156958 від 18.05.2000 року; визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/4 частини земельної ділянки, площею 0,0791 га, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала за життя [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії III - КВ № 156959, виданого на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.02.1998 № 220 в порядку спадкування за законом; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,0791 га, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала за життя [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії III - КВ № 156958, виданого на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.02.1998 № 220 в порядку спадкування за законом; визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,0791 га, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою [ADDRESS] та належала за життя [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії III - КВ № 156958 виданого на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.02.1998р. № 220 в порядку спадкування за законом. У подальшому на підставі заяви позивачів відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 22.06.21 замінено неналежного відповідача на належного - Київську міську раду, та в якості третьої особи залучено Київську міську державну адміністрацію. У відзиві на позов представник Київської міської ради просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Представник Київської міської державної адміністрації проти задоволення позову заперечив, вказавши на те, що до компетенції адміністрації не відноситься право розпорядження земельною ділянкою по [ADDRESS] . У судове засідання позивачі не з`явилися, від їх представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 29) склав 11.11.2003 заповіт на ім`я [PERSON] , якій заповів усе його майно рухоме і нерухоме (а.с. 30). 04.10.2016 державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Пєшковою О.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на [PERSON] на 18/36 частини жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 31). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 32). 15.06.2018 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Орловською О.Е. видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частини жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 33-34). Відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 156959 та ІІІ-КВ № 156958 земельна ділянка, площею 0,0791 га по [ADDRESS] належала на праві спільної приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35-36). У зв`язку з відсутністю визначеної частки у праві власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за померлими [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Пєшковою О.П. і приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Орловською О.Е. винесені постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку за [PERSON] та за [PERSON] , [PERSON] відповідно (а.с. 40-41). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК України). Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч. 1 ст. 86 ЗК України). У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Ураховуючи те, що нотаріусами було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки частки, належні померлим не були визначені, виходячи з норм ст. ст. 370, 1226 ЦК України, ст. 89 ЗК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визначення часток майна, належного померлим на праві спільної сумісності власності та визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,0791 га становила 1/2, частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,0791 га становила 1/2. Разом з тим, позов в частині визнання за [PERSON] права власності на 2/4 частини земельної ділянки, площею 0,0791 га, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності по 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,0791 га, кадастровий номер 8000000000:85:145:0029 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] за кожною в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки спір між спадкоємцями стосовно спадщини відсутній, а реалізація прав позивачів можлива за їх зверненням до нотаріальної контори з відповідними заявами.

Outcome: partial