Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] 22 березня 2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення аліментів, надання дозволу на виїзд дитини за кордон. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [INFO] року народила сина [PERSON]. Відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні дитини. Відповідач наразі проживає на окупованої території України - у м. Донецьку. Зв'язок сторони не підтримують, батько дитини не цікавиться життям сина. У 2012 році [PERSON] уклала шлюб з іншим чоловіком, від якого позивач також народила сина. У зв'язку із зазначеним, позивач просила суд, з урахуванням уточнень, зазначених у відповідній заяві, ухвалити рішення про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; надати дозвіл позивачу на вивіз сина сторін за кордон без дозволу батька у період з 01 червня по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з чим - надати дозвіл на оформлення відповідних документів для тимчасового виїзду або супроводу [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя без дозволу батька (а. с. 4-7, 41). Позивач надала суду заяву про розгляд даної справи без її участі, в заяві вказала, що просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, та надати дозвіл на виїзд дитини за межі України без дозволу батька дитини; проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала (а. с. 41). Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] (прізвище якої було змінено на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON]) та [PERSON]. Викладені обставини підтверджується матеріалами справи (а. с. 11, 12, 14). Судом встановлено, що батько дитини - відповідач по справі не надає коштів для матеріального забезпечення сина. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] мешкає на окупованій території України - у м. Донецьку, внаслідок чого зв'язок з останнім є проблематичним, а оформлення документів на вивіз дитини сторін - [PERSON], [INFO], за межі України на відпочинок на літніх канікулах - не можливим. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд вважає необхідним стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 22 березня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги позивача по даній цивільній справі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно ст.. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених поставною Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання необхідної для цього згоди батька, суд вважає за необхідне задовольнити позов і в цій частині та надати позивачці дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їхнього малолітнього сина, та на оформлення необхідного для виїзду за кордон дитини проїзного документа. На підставі викладеного та

Outcome: approved