Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною позовною заявою до Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради (надалі КП «Міськсвітло»), в якій прохають скасувати наказ №139 від 07 серпня 2014 року про накладення на них дисциплінарного стягнення. Свої вимоги мотивують тим, що вони працюють у відповідача на різних посадах. 23 липня 2014 року позивачі виконували наряд по перевезенню 42 демонтованих секції чавунного паркану від місця демонтажу до господарського двору Парку культури і відпочинку. Керівництвом підприємства позивачі були звинуваченні у викраденні 10-ти секції паркану і після проведення службового розслідування на них було накладено стягнення у виді догани із позбавленням 100% премії та стягненням з кожного по 260 грн. в рахунок відшкодування завданої підприємству шкоди. Позивачі наголошували на тому, що наказ про накладення на них дисциплінарного стягнення є незаконним, так як вони вважають, що відсутні докази їх провини. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] наполягали на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON], будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, до залу суду не зявився, причин неявки не повідомив. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та пояснив, що 23 липня 2014 року електромонтерам з ремонту та обслуговування електроустановок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був виданий наказ на демонтування 42 секцій чавунного паркану в району Фізкультурно-оздоровчого комплексу, розташованого та території Парку культури і відпочинку. Після демонтажу та перевірки кількості секції, позивачам було видано наряд на їх перевезення за допомогою транспортного засобу АП-18 до господарського двору Парку для їх зберігання. По закінченню згаданих робіт, було виявлено недостачу 15-ти секцій паркану при цьому позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заперечували причетній до їх зникнення. В ході проведеної по гарячих слідах перевірки було перевірено маршрут слідування транспортного засобу АП-18 та в низині місцевості, неподалік від того місця, де [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зупинялися для того щоб нібито поправити секції паркану було виявлено 5 викрадених секції. Решту секцій знайти не вдалося. За результатами службового розслідування на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення та стягнуто з них вартість втраченого майна. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованим і задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до вимог ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Частиною другою статті 140 КЗпП України визначено, що у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обовязки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно вимог ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Судом встановлено, що позивачі працюють на КП «Міськсвітло»: позивач [PERSON] - на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду; позивач [PERSON] - на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду; позивач [PERSON] на посаді машиніста підйомнику 5 розряду. Наказом КП «Міськсвітло» №139 від 07 серпня 2014 року, виданим директором підприємства, на позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимог п.4.3 робочої інструкції, яке виразилося у розкрадання товарно-матеріальних цінностей підприємства (а.с.19). Крім накладення дисциплінарного стягнення, позивачів було позбавлено премії за результатами роботи за червень 2014 року в розмірі 100% та стягнуто з їх заробітку по 260 грн. в рахунок відшкодування завданої підприємству шкоди. Згідно вказаного наказу 23 липня 2014 року під час виконання виробничого завдання по переведенню 42 чавунних секції паркану [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не доставили до місця зберігання 15 секції, згодом 5 секцій було виявлено та територій Парку культури і відпочину, недостача склала 10 секцій. На підтвердження зазначених в наказі обставин, представником відповідача надано суду завірені належним чином копії матеріалів службового розслідування, якими підтверджується факт викрадення товарно-матеріальних цінносте КП «Міськсвітло» (а.с.19-29). У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення\~ в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Покладення на позивачів матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, та її розмір не суперечить вимога ч.1 ст.130 та ч.1 ст.132 КЗпП України та не є порушенням законодавства про оплату праці. Судом встановлено, що із наказом №139 від 07 серпня 2014 року позивачів було ознайомлено у день його винесення, що підтверджується їх особистими підписами (а.с.19). Із позовною заявою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду лише 25 листопада 2014 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду на позові (а.с.1). Таким чином, звертаючись до суду із позовною заявою про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення через 3 місяці та 18 днів після його винесення, позивачами було порушено визначений ч.1 ст.233 КЗпП України трьохмісячний строк на його скарження без поважних причин. З огляду на викладене та враховуючи, що в позовній заяві та в судовому засіданні позивачі не прохали поновити їм пропущений строк для звернення до суду із згаданим позовом, поважних причин пропуску цього строку не зазначали, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити. Суд критично ставиться до тверджень позивачів про те, що їм було вручено лише проект оскарженого наказу без дати та номера (а.с.2), так як вони повністю спростовуються копією відповідного наказу, який містить підписи позивачів з відміткою про те, що вони не погоджуються з цим наказом (а.с.19). Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed