Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника - адвоката Малькевич Н.В. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - відповідач) на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.10.2020 по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 08.04.2021 складає 46 843,29 грн. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебувала в трудових відносинах з 02.11.2001, наказом від 28.07.2020 № 1110/к була звільнена з шахти за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку та не виплатив 39 105,95 грн. 23.10.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області був виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період січень - липень 2020 року в сумі 39 105,95 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Зазначає, що в день звільнення вона не працювала, тому 20.10.2020 пред`явила відповідачу вимогу про проведення з нею остаточного розрахунку, який був вручений останньому 20.10.2020; оскільки виплату відповідач не здійснив ані за заявою, ані за судовим наказом, посилаючись на приписи ст.117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з 21.10.2020 по день ухвалення рішення, виходячи із розміру середньоденного заробітку, що дорівнює 400,37 грн. Ухвалою суду від 16.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20). В судове засідання позивач не прибула, надала заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі, одночасно зазначила, що відповідач розрахувався з нею 07.04.2021 повністю, просить також врахувати, що на її утриманні перебуває двоє дітей (а.с.37). Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника та відзив на позов, за яким вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Мотиви незгоди зводяться до такого. У відповідача склалася складна економічно-фінансова ситуація, яка спричинила простій на підприємстві, починаючи з 19.12.2019, про що виданий наказ від 19.12.2019 №875. Ситуація додатково погіршується оголошенням карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Вказує також, що 07.04.2021 заборгованість перед позивачем відповідачем була повністю виплачена. Одночасно відповідач посилається на наявність у суду права зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, передбачений ст.117 КЗпП України (а.с.24-27, 32). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, копією трудової книжки на ім`я позивача підтверджено, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах та була звільнена наказом від 28.07.2020 №1110/к на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.7-9). Станом на 20.10.2020 заборгованість із заробітної плати відповідача перед позивачем дорівнювала 39 105,95 грн (а.с.10). 20.10.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просить провести з нею повний розрахунок у зв`язку зі звільненням (а.с.12). 23.10.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виданий судовий наказ у справі №235/6879/20 (провадження №2-н/235/1163/20), за яким наказано стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь [PERSON] заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень 2020 року - липень 2020 року в сумі 39 105,95 грн, без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів (а.с.13). Сторонами визнано, матеріалами справи підтверджено, що остаточний розрахунок із виплати позивачеві заробітної плати проведений відповідачем 07.04.2021 (а.с.31). За змістом паспорту громадянина України на ім`я позивача остання має двох дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд враховує, що за рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 у справі № 1-5/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Також суд зважає на правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, за якими визначальними при застосуванні положень ст.117 КЗпП України є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та момент проведення з ним остаточного розрахунку, тому після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (постанова Верховного Суду України від 29.01.2014 у справі №6-144ц13, постанова Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №756/10829/15-ц). Враховуючи викладене, оскільки відповідач розрахувався з позивачем 07.04.2021, заява про розрахунок у зв`язку із звільненням отримана відповідачем від позивача 20.10.2020, доказів відсутності вини відповідача у затримці виплати заробітної плати до суду не надано, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.10.2020 (наступний день після отримання відповідачем заяви від позивача) по 07.04.2021 (день остаточного розрахунку з позивачем). Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача відповідно до довідки відповідача від 20.10.2020 №1649 (а.с.11), який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 400,37 грн, а також враховує факт звернення протягом декількох місяців після звільнення як до відповідача, так і до суду із заявою про виплату заборгованості із заробітної плати, наявність у позивача двох дітей, тривалість виплати заборгованості позивачу та розмір такої заборгованості. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 46843,29 грн. (400,37 грн.*117 робочих днів) . Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме вимоги в частині стягнення середнього заробітку по день постановлення судового рішення задоволенню не підлягають. Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 908 грн (судовий збір, сплачений позивачем) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial