Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» (далі - «Відповідач») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 22.08.2017 року в м.Біла Церква по вул.Я.Мудрого біля будинку 5/25 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , котрий внаслідок ДТП від отриманих травм помер. Вказаний факт підтверджується довідкою про ДТП №3017236383111170 від 27.08.2020 року виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області, а також свідоцтвом про смерть [PERSON] . За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017110000000640. 30.09.2019 року слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дочці загиблого [PERSON] , Позивачу [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK3555049, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання. У загиблого [PERSON] , на день його смерті, на утриманні перебували члени сім`ї, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , оскільки не досягла повноліття. На час ДТП загиблий офіційних доходів не отримував, проте, сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання дочки не відбувалось взагалі. Позивач просила стягнути з Відповідача відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн. та відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 115 200,00 грн., всього - 128 000,00 грн. Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалою суду було витребувано у слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином засвідчений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110000000640; належним чином засвідчену копію постанови про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110000000640 (а.с.54-55). 09.12.2020 року на виконання ухвали суду слідчим Управлінням Головного Управління в Київській області Національною поліцією України було надано відповідь 30.11.2020 року №24/28-Вх.8790 в якій зазначено наступне, з`ясовано, що відділом розслідування злочинів у сфері транспортного СУ ГУНП в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017110000000640 від 23.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 30.09.2019 року колишнім слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспортного СУ ГУНП в Київській області Колодієм Б.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Обґрунтованість прийнятого рішення перевірено органами прокуратури та залишено без змін. Також надано Витяг з Єдиного Реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України за №12017110000000640 та постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року (а.с.79-89). Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду засобами електронного зв`язку направила клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.94-95). В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 22.08.2017 року в м.Біла Церква відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , котрий внаслідок ДТП від отриманих травм помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1355 та довідкою про ДТП №3017236383111170 від 27.08.2020 року виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області, а також свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.17-18, 19). За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017110000000640 (а.с.80). 30.09.2019 року слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України (а.с.81-89). Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до полісу №AK3555049 (а.с. 29). В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дочці загиблого [PERSON] , Позивачу [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку разом з заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання (а.с.30-31, 32-33, 43). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно з п.21.1. ст.21 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.35 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, з вищевикладеного вбачається, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст.1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди. Пунктом 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблого [PERSON] входили: матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого (а.с.26); батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого (а.с.26); дружина [PERSON] , шлюб з якою було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2015 року у справі №357/10100/15-ц (24-25); дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, серії [NUMBER] , актовий запис №1328 (а.с.26). Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , є: матір - [PERSON] ; батько - [PERSON] ; дочка - [PERSON] , [INFO] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 травня - 3 200,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 38 400,00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить Позивачу становить 12 800,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди (38 400,00 грн.) на трьох осіб. Щодо відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. Згідно з ч.2 ст.27 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року в редакції чинній на дату пригоди, страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. У загиблого [PERSON] , на день його смерті, на утриманні перебувала лише дочка [PERSON] , [INFO] , оскільки не досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження. Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, неповнолітня на час ДТП позивач є особою яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю годувальника [PERSON] .. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ст.77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі. На час ДТП загиблий [PERSON] офіційних доходів не отримував, проте, сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання дочки не відбувалось взагалі. Частиною 2 ст.1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Вказаною правовою нормою Закону встановлено, що розмір відшкодування визначається за розміром середньомісячного заробітку потерпілого. Проте, вказаною правовою нормою Кодексу не встановлено порядку розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого. Так, відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України якщо, цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у розмірі 3200,00 грн. на місяць в такому випадку частка, яка припадає на одного утриманця становить 1 600,00 грн., яка визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців (3 200,00 грн./2 утриманців). Шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років або до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. На дату смерті годувальника його неповнолітній дочці [PERSON] було лише 14 років 11 місяців 13 днів (179 місяців). Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення [PERSON] 18-ти років, становить 36 місяців (3 роки, 0 місяців, 18 днів). Таким чином, відповідно до ч.2 ст.1200 ЦК України, розмір шкоди завданої дочці загиблого, у зв`язку із втратою годувальника, становить 57 600,00 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (1600,00 грн.*36 місяців). Проте, згідно з п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-ІV) Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 115 200,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 3 200,00 (мінімальну заробітну плату у 2017 році). Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача становить 115 200,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого необхідно задовольнити та стягнути моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн., відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 115 200,00 грн., а всього необхідно стягнути - 128 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 280,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved