Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду до 07.06.2019 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2013 р. по справі № 755/2132/13-ц з відповідача щомісячно стягувались на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх на той час дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27.05.2016р. по справі № 755/3306/16-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] 1/6 частину з усіх видів доходів відповідача, починаючи з 19.02.2016р. і до закінчення навчання - по 30.06.2017 р. На даний час повнолітній син [PERSON] зарахований до першого курсу магістратури Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, денне відділення. Навчання закінчується 30.06.2019р., а 23 років [PERSON] досягне [INFO]. [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], не працює та, відповідно, не має власного джерела доходу, його матеріальне забезпечення на даний час повністю лежить на [PERSON] Можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ґрунтується на отриманій інформації про доходи відповідача у вигляді дивідендів від господарської діяльності ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік», в яких [PERSON] є співзасновником. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2017 року було відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору повнолітнього сина сторін по справі на утримання якого стягуються аліменти - [PERSON] (а.с. 16, 17). 02.11.2017 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову, у яких просив у задоволені позову відмовити, зазначивши, що [PERSON] не потребує матеріальної допомоги, оскільки він був студентом денної форми навчання юридичного факультету Київського національного університету ім. Т.Шевченка з 01.09.2013 року і закінчував навчання 30.06.2017 року на контрактній формі, про що зазначала позивач піл час розгляду справи № 755/3306/16 Дніпровським районним судом м. Києва, та підтверджувала вказану обставину наданням таких доказів як довідка № 1178-15 від 17 грудня 2015 року та договір № 3116 про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка. Згідно вказаного договору загальна вартість навчання за період часу з 01.09.2013 року по 30 червня 2017 року складала 120000,00 грн. За період часу з 19.02.2016 року по 01.04.2017 року з розміру нарахованих йому дивідендів на користь [PERSON] на утримання їхнього спільного повнолітнього сина [PERSON] було відраховано суму у загальному розмірі 445 120 грн. 42 коп. Крім того, згідно рішення суду, яке набрало законної чинності, виділено для звернення стягнення на частину майна ТОВ «Лекос» пропорційно частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі в розмірі 25 % та частину майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі в розмірі 50 % в рахунок погашення його заборгованості перед [PERSON] в розмірі 6063555 грн. 70 коп. в межах вказаної суми. На теперішній час звернуто стягнення на частину майна товариства пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі обох вказаних товариств. Рішення про виплату дивідендів учасникам TOB «Лекос» було прийнято вперше за всю історію існування товариства, яке було засновано 29.09.1997 року. Таким чином, чи будуть і в подальшому вказані товариства отримувати прибуток від своєї діяльності та розподіляти його між учасниками, яким буде розмір дивідендів, достеменно встановити не можливо. Також, відповідач зазначив, що він є пенсіонером та отримую пенсію, інших видів доходу, окрім вищеозначеної пенсії не має, на праві власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна не має, не працює у зв'язку із звільнення з останнього місця роботи. Згідно мирової угоди про поділ майна, що є спільною власністю подружжя від 25.02.2010 року, затвердженої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 2-1059/10) від 01.03.2010 року, за його згодою при поділі майна більша частина майна подружжя відійшла [PERSON], в тому числі й нежитлові приміщення. За усною домовленістю між сторонами вказані приміщення мали використовуватись позивачем для отримання доходу та використання цього доходу для забезпечення потреб дітей, їх фізичного та духовного розвитку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що на час розгляду справи є повнолітньою особою, яка не досягла 23 років, проживає разом зі своєю матір'ю. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року по справі №755/3306/16-ц стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, починаючи з 19.02.2016 року і до закінчення навчання - по 30.06.2017 року. Відповідно до довідки Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1111 від 21.08.2017р. [PERSON] є студентом 1 курсу магістратури МП за бюджетом, навчається на денному відділені, навчання закінчує 30.06.2019р. (а.с. 6). З листа Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка №048-126 від 25.04.2018р. вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу магістратури Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка (спеціальність 293 Міжнародне право) зарахований на навчання за державним замовленням наказом №1983-33 від 07.08.2017р., форма навчання денна. З жовтня 2017р. по теперішній час [PERSON] стипендію не утримує. Закінчення навчання 30.06.2019року (а.с 134). Згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка №036-426 від 10.05.2018р. [PERSON] є студентом 1 року навчання ОР «Магістр» заочного відділення юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує. Термін навчання з 15.09.2017року, закінчується 31.12.2018 року. Відповідно до довідки Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 2857 від 07.05.2018 р. [PERSON] є студентом 1 курсу магістратури МП, навчається на денному відділені, стипендію не отримує, навчання закінчує 31.05.2019р. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи [PERSON] за період з 4 кварталу 2016р. по 3 квартал 2017 року відсутня (а.с. 75). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи [PERSON] за період з 3 кварталу 2017р. по 4 квартал 2017 року відсутня. Так, відповідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач є інвалідом І групи від загального захворювання та потребує медичної допомоги у зв'язку зі своїм станом здоров'я. Також відповідач є пенсіонером, отримує пенсію. Разом з цим суду не надано доказів про отриману пенсію відповідачем станом на дату винесення рішення. При цьому відповідач є співзасновником ТОВ «Летокс» та ТОВ «Магік» і має право на отримання дивідендів (а.с. 7, 8). При визначені розміру аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] суд також враховує те, що син сторін по справі перебуває на утриманні позивача і на період навчання потребує матеріального забезпечення (їжа, одяг, користування житлово-комунальними і медичними послугами, канцелярськими товарами, витратами на проїзд) та потреби в реалізації соціального і духовного розвитку. Мати [PERSON] - [PERSON] також зобов'язана утримувати свого сина. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» у 2018 році прожитковий мінімум працездатних осіб становить: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Так, враховуючи розмір доходу (пенсії) відповідача (а.с. 58), сплату ним аліментів на утримання неповнолітнього сина, повнолітнього сина [PERSON] на період навчання за попереднім рішенням суду, наявність у відповідача на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], 2004 року народження, та ту обставину, що відповідач є інвалідом І групи загального захворювання, а також беручи до уваги, що [PERSON] навчається за бюджетом на денному відділенні за державним замовленням, суд вважає, що розмір заявлених до стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у зв'язку з його навчанням є завищеним. Суд вважає, що аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видав заробітку (доходів) є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача і повнолітнього сина сторін у справі. Саме вказаний розмір аліментів відповідач має можливість сплачувати, тому є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам осіб, які беруть участь в справі, та чинному законодавству. Наявність у відповідача інвалідності не є перешкодою для надання матеріальної допомоги сину [PERSON] на час його навчання, оскільки дана обставина була наявна та бралась до уваги судом і під час розгляду попередньої справи про стягнення з відповідача аліментів на період навчання цієї ж дитини, рішення яке відповідач виконував. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому аліменти слід стягнути з дня подачі позову до суду - з 02.10.2017 року по час навчання дитини сторін по справі у вищому навчальному закладі, а саме по 31.05.2019 року, що підтверджується останньою довідкою Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса\~Шевченка №2857 від 07.05.2018 р. Відповідно норми ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Пунктом 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», осіб, які понесли судові витрати по даній справі не встановлено, судом не вирішується питання про судові витрати.

Outcome: partial