Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє законний представник [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Трускавецького МВ УПО Львівської області, ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON], являється законним власником легкового автомобіля марки «FIAT DOBLO COMBI», державний реєстраційний номер [NUMBER] (технічний паспорт ВСС213386). 20.12.2015 року [PERSON], керував зазначеним транспортним засобом на підставі посвідчення водія на його імя (серія ВС №8208450), знаходився в тверезому стані (висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння №25 від 20.12.2015 року). При цьому, він рухався із м. Борислава в напрямку м. Трускавця і крім нього, в салоні автомобіля знаходилась його дружина [PERSON], його син [PERSON] та його дочка [PERSON]. В цей же день, близько 08 годин 30 хвилин, на 19 км. + 400 метрів автодороги Східниця-Пісочне, поза межами населених пунктів м. Трускавець та м. Борислав, водій [PERSON], керуючи ввіреним йому службовим автомобілем Трускавецького МВ УПО Львівської області марки «HYUNDAI TUCSON», державний реєстраційний номер 14 0795 (технічний [NUMBER]), рухаючись зі сторони міста Трускавця в напрямку міста Борислава, не врахував дорожню обстановку та стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості, за якої мав би змогу контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого не справився з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «FIAT DOBLO COMBI», державний реєстраційний номер [NUMBER] під [PERSON], керуванням та знищив його. При цьому, [PERSON], а також його дітям: [PERSON] та [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості. Після дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] проінформував [PERSON], про свою особу, своє місце роботи Трускавецький МВ УПО Львівської області, а також про те, що ввірений йому службовий автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», державний реєстраційний номер 14 0795 знаходиться на балансі Трускавецького МВ УПО Львівської області і на ньому він рухався в смт. Східницю Львівської області для виконання службового завдання. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 04 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. зазначена постанова ніким в апеляційному порядку не оскаржувалась і набрала законної сили. В той самий час, безпосередньо після ДТП водій застрахованого транспортного засобу марки «HYUNDAI TUCSON», державний реєстраційний номер 14 0795 [PERSON], в порушення вимог п.33.1.3. ст.33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не проінформував його, [PERSON], про назву та місцезнаходження страховика і не надав відповідного страхового полісу. Копію страхового полісу АТ «УОСК» АЕ 3573774 [PERSON], одержав 29.12.2015 року після допиту від старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області, юриста 1 класу [PERSON], яким проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №4201514119000001 від 20.12.2015 року за фактом даної ДТП за ознаками ч.1 ст.286 КК України. А тому, лише 29.12.2015 року він, усно повідомив ПАТ «УОСК» про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, а в подальшому скерував на адресу страховика відповідну письмову заяву від 30.12.2015 року згідно зразка, який розміщений на офіційному веб-сайті. Як вбачається із листа ПАТ «УОСК» за вих.№71 від 12.01.2016 року, його заява про ДТП надійшла страховику 04.01.2016 року (вх.№ЦВ-15056) і справі присвоєно реєстраційний номер ГО1556-15-м. В той самий час йому достовірно відомо, що уповноважений представник страховика на арештмайданчику оглядав застрахований транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», державний реєстраційний номер 14 0795, проте по незрозумілій причині не оглянув належний [PERSON], транспортний засіб, пошкоджений внаслідок ДТП, який розміщений поряд із застрахованим. При цьому, на виконання листа ПАТ «УОСК» вих.№71 від 12.01.2016 року [PERSON], неодноразово телефонував з метою узгодження часу та місця проведення огляду належного йому пошкодженого транспортного засобу, однак уповноважений представник страховика так і не прибував. 28.12.2015 року він звернувся із заявою до субєкта оціночної діяльності [PERSON] про проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №116/16 від 11.01.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «FIAT DOBLO COMBI», державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсній (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 188 541, 73 грн. Витрати за проведення оцінки транспортного засобу склали загалом 1 000 грн. Крім цього, позивачі в наслідок ДТП зазнали моральної шкоди, яку вони оцінюють по 5000 грн. Однак, незважаючи на вищезазначене, відповідачами кошти позивачам не відшкодовано, тому позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом. Позивачі в судове засідання не зявились, однак представником позивачів [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник Трускавецького МВ УПО Львівської області в судове засідання повторно не зявився і не повідомив причини своєї неявки, хоча їх належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від них не поступало клопотання про слухання справи у їх відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без їх участі. Представник ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» в судове засідання повторно не зявився і не повідомив причини своєї неявки, хоча їх належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від них не поступало клопотання про слухання справи у їх відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без їх участі. Зі згоди представника позивачів та за наявних на це підстав, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змістуст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1ст.11 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимогст. 60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Трускавецького міського суду по справі №442/1050/16-п, судом встановлено, що громадянин [PERSON] 20.12.2015 року о 08 год. 30 хв. На 19 км. + 400 м. автодороги Східниця-Пісочне, поза межами населених пунктів м. Трускавець та м. Борислав, керуючи службовим автомобілем Трускавецького МВ УПО України у Львівській області марки «Hyundai Tucson», р.н.з. 0795, рухаючись зі сторони м. Трускавець в напрямку м. Борислав, не врахував дорожню обстановку та стан дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості, за якої мав би змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, не справився з керуванням та втратив контроль за керованістю автомобіля, внаслідок чого відбувся знос автомобіля та виїзд на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем марки «Fiat Doblo Combi», р.н.з. ВС 6748 ВТ під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вищевказаного ДТП водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні пошкодження, а автомобілям спричинено механічні пошкодження, про що було складено адміністративний протокол серія АП2 №133264. Згідно даної постанови суду, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Отже даною постановою суду встановлено, що автомобіль марки «Hyundai Tucson», р.н.з. 0795 є службовим автомобілем Трускавецького МВ УПО України у Львівській області та винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON], який є працівником Трускавецького МВ УПО України у Львівській області. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4 ч. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. У п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз'яснено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ№ 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно звіту №116/16 про оцінку автомобіля, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 188541,73 грн. Ринкова вартість автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] складає 188541,73 грн. Витрати за проведення оцінки транспортного засобу склали загалом 1 000 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт №116/16 від 21.01.2016 року, а також квитанцією №115 від 26.01.2016 року. [PERSON] внаслідок ДТП 20.12.2015 року було заподіяно майнову шкоду у вигляді знищення чобіт, які після ДТП стали непридатними до подальшого користування. Згідно товарного чеку взуттєвого магазину «Сафарі» м. Борислава від 29.11.2015 року зазначені жіночі чоботи були придбані за 1 050 грн. Позивачами надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Між тим, цивільно-правова відповідальність Трускавецького МВ УПО Львівської області була застрахована у ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4480707 від 15.08.2013 року, що діяв на період з 11.07.2015 року до 10.07.2016 року, тобто на час ДТП., підтвердженням чого є поліс №АЕ/3573774 укладений між Трускавецьким МВ УДСО при ГУМВС України у Львівській області (правонаступником якого є Трускавецького МВ УПО Львівської області та власником транспортного засобу марки «FIAT DOBLO COMBI», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] Відповідно до ст.ст.979,981 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Зі змісту п.3 ч.1ст.988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як передбаченост.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно дозвичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 25 Закону України «Про страхування»передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності дост.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 36.1ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що страховик,

Outcome: approved