Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] 30 квітня 2013 року о 17.00год., керуючи автомобілем марки «SAAB» із реєстраційним номером [NUMBER], рухався по вулиці Івана Франка в м. Самборі Львівської області, а попереду нього рухався автомобіль марки «МАН» реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності ТзОВ «Кварталбуд» під керуванням водія [PERSON] На перехресті вулиць Івана Франка і Коновальця автомобіль МАН в'їхав у яму розміром 1,6х1,3м. глибиною 18см, наповнену подрібненим асфальтом і камінням; у результаті чого відбувся розрив колеса і каміння з-під заднього колеса вантажного автомобіля вдарило автомобіль позивача та через відкрите вікно потрапило у салон автомобіля, влучило у голову [PERSON] Через удар каміння в голову, позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №141/13 від 13.05.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким керував позивач, однаково зазнав пошкодження. У зв'язку з вищенаведеним [PERSON] просить стягнути з відповідача завдану матеріальну та моральну шкоду, а також витрати на проведення експертизи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав звернення [PERSON] до суду та посилався на обставини, зазначені в уточненій позовній заяві від 12.02.2014 року. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» Коневалик А.В. позову не визнав і звернувся до суду із письмовим запереченням на позовну заяву та додатковими поясненнями до заперечення на позов, де вказав, що на момент звернення [PERSON] до суду строк виплати страхового відшкодування не настав через неподання належних документів; підстави для стягнення коштів з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відсутні взагалі, оскільки відсутня вина особи, якій належить автомобіль марки МАН із реєстраційним номером [NUMBER]; до них не направлялися документи на підтвердження завданого збитку; а також відсутні докази про вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ. Третя особа [PERSON] у судовому засідання підтримала уточнені [PERSON] позовні вимоги до суду та ствердила, що він є фактичним володільцем транспортного засобу марки «SAAB» із реєстраційним номером [NUMBER]. Представник третьої особи Служби автомобільних доріг у Львівській області на виклик в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи; із заявою про розгляд справи у його відсутності не звертався. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] 30.04.13р. о 17.00год. керував автомобілем марки «SAAB» реєстраційний номер [NUMBER] та через рух іншого автомобіля марки «МАН» із реєстраційним номером [NUMBER], що належить на праві власності ТзОВ «Кварталбуд» і рухався перед ним та потрапив в яму з подрібненим асфальтом і камінням на перехресті дороги вул. І. Франка та вул. Коновальця у м. Самборі, у зв'язку з чим розірвалось колесо останнього транспортного засобу, - каміння з-під заднього колеса вантажного автомобіля потрапило в автомобіль [PERSON] і одночасного через відкрите вікно у салон автомобіля та у голову позивача. Згідно висновку судово-медичної експертизи №141/13 від 14.05.2013 року, встановлено, що у [PERSON] виявлено рубець в лівій завушній ділянці, який утворився на місці зажившої рани, від дії тупого твердого предмету, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Протоколом огляду місця події від 30.04.2013 року, постановою про закриття кримінального провадження від 07.06.2013 року, довідкою ДАІ підтверджується факт заподіяння [PERSON] 30.04.2013 року шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» транспортного засобу автомобіля марки «МАН» реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Кварталбуд», як власника транспортного засобу на момент ДТП була застрахована відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7197711/1404/12/0. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №0282 від 04.11.2013 року, автомобіль марки «SAAB» державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди 30.04.2013 року отримав пошкодження; вартість відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля станом на момент проведення експертизи становить 15512,50грн. Автомобіль марки «SAAB» реєстраційний номер [NUMBER] формально належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Однак, як вона підтвердила у судовому засіданні, цей транспортний засіб фактичного належить [PERSON], котрий є її сином і, однаково вона вимагала повернення страхових коштів позивачу. Згідно п. 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме на страховика покладений обов'язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Однак, страховиком після повідомлення позивачем про страховий випадок не було виконано свого обов'язку, передбаченого ст. 34 Закону. Зокрема, як установлено судом із пояснень сторін, 04.05.13р. [PERSON] звернувся із заявою про страхове відшкодування, 08.05.13р. подав вдруге заяву, долучивши довідку про звернення до лікувального закладу, але страховиком у контексті вибіркових норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проявлено бездіяльність з посиланням на відсутність заяви потерпілої особи із доказами про підтвердження обставин ДТП, винності застрахованої особи чи іншого. При виниклій підставі для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) відповідачем проігноровано вимоги безпосередньо закону та умови полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7197711/1404/12/0 та не прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування; водночас заявнику не дано належної письмової відповіді з обґрунтуванням причин відмови, що передбачено як самим законом так і ст. 991 ЦК України. При наведеному суд звертає увагу, що відсутність постанови суду в справі про адміністративне правопорушення або вироку суду по кримінальній справі, які б визначали вину застрахованої особи у ДТП не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування потерпілому [PERSON] Нарівні є помилковим покликання представника відповідача Коневалика А.В. на встановлення вини чи то водія [PERSON] транспортного засобу, який належить на праві власності ТзОВ «Кварталбуд», чи Служби автомобільних доріг Львівської області, оскільки зазначене є окремим питанням і стосується права страховика на регресний позов, але вже після виплати страхового відшкодування, як передбачено ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду за передбачених законом умов чи до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини. Тому суд звертає увагу, що зазначене не може бути обов'язком [PERSON], де порушується його право на отримання страхового відшкодування, а діями відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не інакше як зволікається із такою виплатою, коли наступають ще окремі наслідки про стягнення пені, передбаченої Законом та неустойки у встановленому порядку Цивільним кодексом України. Разом з тим суд погоджується із мотивами, наведеними відповідачем у письмовому запереченні на позов, що згідно п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року №1074/8395, для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е (коефіцієнта фізичного зносу) приймається рівним 0,7; а отже, вартість відновлювального ремонту без ПДВ та з урахуванням зносу складатиме 8692,01грн., - як зазначено в розрахунку представника відповідача В.О.Дяченка у додаткових поясненнях до заперечення на позов. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент укладення Договору страхування визначено обов'язковий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих у розмірі 51000 грн. на одного потерпілого. Ураховуючи, що в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за встановленими обставинами справи суд прийшов до висновку по понесену моральну шкоду потерпілим [PERSON], судом визначається розмір моральної шкоди з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, виходячи із визначеного у Законі ліміту та обмеження розміру сумою не більше 5 % ліміту, визначеного п. 9.3 Закону, таким чином розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в користь [PERSON] складатиме 2550грн. Водночас суд зазначає, що присудження такої суми як відшкодування моральної шкоди із відповідача не позбавляє права [PERSON] на звернення до винної особи про стягнення моральної шкоди. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. Під час провадження в справі відповідачем не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування встановлення вини і кого конкретно, не наведено у зв'язку з чим ДТП не вважають страховим випадком і не визнають причинно-наслідкового зв'язку між діями водія [PERSON] ТзОВ «Кварталбуд» та результатом через що позивач звернувся із спором до місцевого суду. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору при зверненні до суду в розмірі 229,4грн. і 700грн. сплачених коштів за проведення експертизи.

Outcome: partial