Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] в липні 2017 року заявила позов про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Позов мотивований тим, що позивач являється власником особового ранку квартири [ADDRESS], вселилась в спірну квартиру 1998 році на підставі ордеру на жиле приміщення №843 серія А, сплачує за комунальні послуги, однак відповідач з грудня 2016 року почав створювати перешкоди у користуванні квартирою, змінив замки на вхідних дверях, протиправно позбавивши її доступу до житла. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень до позову не надходило. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено таке. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЄРРЦ Філія № 801 (ф.3), квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності м. Києва, наймачем (власником особового рахунку) є [PERSON], в квартирі разом з наймачем проживає також її колишній чоловік [PERSON], та племінник [PERSON] (а.с. 7). В квартиру позивач вселилась разом з племінником, на підставі ордеру на жиле приміщення № 843 серія А, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів від 16.05.1988 року на виконання рішення цього ж органу від 03.05.1988р. №442. Позивачем і здійснюється утримання квартири, на що зокрема вказують квитанції про сплату комунальних послуг. Конституцією України (ч. 3 ст. 47) та Житловим Кодексом України (ч. 4 ст. 9) встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Оскільки відповідач на порушення наведених норм закону, не допускає позивача до житла, тобто чинить перешкоди в користуванні житлом, то суд знаходить права позивача порушеними, і такими, що підлягають судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України і є адекватним порушенню. Отже позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved