Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2013 року звернувся в суд з даним позовом. В заяві послався на те, що 07.03.2006 року, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по дорозі Володимир-Волинський - Червоноград - Жовква наїхав на вибоїну у дорозі, що призвело до втрати керованості та попередній стійкості автомобіля і як наслідок автомобіль «викинуло» за межі проїзної частини дороги та призвело до зіткнення з деревом, у зв'язку з чим він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Дорога, де сталася ДТП знаходиться на балансі служби автомобільних доріг у Львівській області, з якою ДП «Львівський облавтодор» знаходився у договірних відносинах. По даному факту була порушена кримінальна справа та було пред»явлено обвинувачення за ст. 288 КК України. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008 року винним у скоєнні цього злочину було визнано працівника ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» [PERSON] Рішенням МСЕК йому призначена І група інвалідності та рекомендовано продовжити лікування. Рішенням МСЕК від 16.06.2011 року йому, крім постійного стороннього догляду призначено і побутове обслуговування. Вважає, що з часу встановлення йому І групи інвалідності на день подання позову з відповідача підлягає стягненню в його користь витрати на постійний сторонній догляд і на побутове обслуговування, в розмірі, що не може бути нижчим половини розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на побутове обслуговування, а також щомісячно 1/2 встановленого законодавством мінімального розміру заробітної плати на постійний сторонній догляд за ним та 1/4 встановленого законодавством мінімального розміру заробітної плати н його побутове обслуговування, на майбутнє починаючи з 01 листопада 2013 року до віку та з врахуванням змін законодавства. За період з 23.06.2006 року по 01.11.2013 року з відповідача підлягає стягненню в його користь витрат на постійний сторонній догляд (1/2 мінімальної заробітної плати) і на побутове обслуговування (1/4 мінімальної заробітної плати) в розмірі 50 457,43 грн. Тому просив стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області в його користь додаткові витрати на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування за період з 01.07.2006 року по 01.11.2013 року в загальному розмірі 50 457,43 грн., стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області в його користь щомісячно 1/2 встановленого законодавством мінімального розміру заробітної плати на постійний сторонній догляд ним та 1/4 встановленого законодавством мінімального розміру заробітної платина його побутове обслуговування починаючи з 01 листопада 2013 року довіку та зміни законодавця. Та стягнути з відповідача в його користь витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач уточнив позовні вимоги та додатково просив стягнути з відповідача в його користь 16 839,70 грн. витрат на санаторно-курортне лікування та придбання ліків внаслідок ДТП. Просили позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відшкодовувати шкоду повинен також ДП «Львівський автодор», а тому просить в позові відмовити. Представник ДП «Львівський автодор» в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.04.2010 року частково скасованого та зміненого рішенням колегії суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 31.03.2011 року встановлено, що 07.03.2006 року на дорозі біля с. Сілець Сокальського району Львівської області на автодорозі Володимир-Волинський - Червоноград - Жовква автомобіль DAEWOO-Lanos, н.з. [NUMBER] під керуванням позивача потрапив у вибоїну на дорозі, внаслідок чого став некерованим та зіткнувся з деревом. Внаслідок цієї ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та визнаний інвалідом 1-ї групи. По факту даної ДТП була порушена кримінальна справа та було пред'явлено обвинувачення за ст. 288 КК України майстру дорожньо-ремонтного пункту № 3 філії «Жовківська ДЕД» ДП «Львівського автодору» [PERSON], якого постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2008 року було визнано винним у скоєнні даного злочину та звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з амністією. Автодорога загального користування Володимир-Волинський - Червоноград - Жовква розміщена на землях державної власності та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, яка і повинна відповідати за позовом. До такого висновку суди прийшли на підставі Закону України «Про дорожній рух», Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області, Закону України «Про джерела фінансування дорожнього господарства України» від 18.09.1991 року (зі змінами та доповненнями) ч. 1 ст. 837 ЦК України. Даними рішеннями зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь позивача стягнуті кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Після постановлення даних судових рішень [PERSON] поніс додаткові матеріальні витрати, а саме: 14 364 грн. - сплатив вартість санаторно-курортного, 329,70 грн. - вартість проїзду до санаторію і назад, 1800 грн. - вартість лікувально-профілактичних процедур, 346 грн. - вартість консультацій психолога та аналізів, а всього - 16 839,70 грн., що стверджується квитанціями про надані медичні послуги ТзОВ «Клініка Саєнко», квитанціями про сплату вартості санаторно-курортного лікування, квитанцією до прибуткового касового ордеру, талоном до путівки ТзОВ «Готельно-курортний комплекс Карпати», картою призначення процедур, чеками на придбання палива, чеками за надані послуги психолога, гастрофіброскопію та наліз на цукор, індивідуальною програмою реабілітації інваліда №388. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди Якщо в потерпілого у зв'язку з ушкодженням здоров'я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV. Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що:розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров'я у зв'язку з виконанням трудових обов'язків визначається МСЕК, а в інших випадках - судово-медичною експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється. У відповідності до підпункту д. пункту 19 вищевказаної постанови стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, автомобіля суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому. Таким чином, з моменту встановлення позивачу І групи інвалідності (23.06.2006 року) він має право на постійний сторонній догляд і побутове обслуговування. У відповідності до п. 3.2 Положення про організацію, забезпечення та фінансування необхідних видів догляду за потерпілими внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2011 року №41 сума витрат на необхідний догляд за потерпілим залежить від виду догляду, встановленого МСЕК, і не може бути меншою (на місяць) від:розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд;половини розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на постійний сторонній догляд;чверті розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати,-на побутове обслуговування. Із розрахунку позивача вбачається, що за період з 23.06.2006 року по 01.11.2013 року вартість витрат на постійний сторонній догляд і на побутове обслуговування складає 50 457,43 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи наведене суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю на підставі ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 1195 ЦК України в тому числі і щодо сплати вартості правової допомоги в сумі - 1600 грн.

Outcome: approved