Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємцями в рівних долях за заповітом після померлої 21 квітня 2005 року матері [PERSON], прийняли спадщину, до складу якої входив й недобудований їх померлими батьками житловий будинок по вул. Красних партизан с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області. Однак, при отримання в липні 2015 року в Борзнянській державній нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки (паї) їм стало відомо, що рішеннями виконкому Сиволозької сільської ради №№71, 72 від 25 листопада 2009 року їх брату [PERSON] протиправно було надано дозвіл на узаконення зазначеного недобудованого житлового помешкання, присвоєно інвентаризаційний №32-А, оформлено за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок №32-А по вул. Красних партизан с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області; на підставі зазначених рішень виконкому [PERSON] 01 лютого 2010 року отримав [PERSON] про право власності на вказаний житловий будинок. В звязку з цим, просять визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду за захистом свого права та поновити даний строк; визнати протиправними та скасувати рішення виконкому Сиволозької сільської ради №№71, 72 від 25.11.2009р.; визнати недійсним [PERSON] про право власності від 01.02.2010р. на житловий будинок №32-А по вул. Красних партизан с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, видане на імя [PERSON] Позивачі, як і їх представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що про існування оскаржуваних рішень виконкому Сиволозької сільської ради та виданого [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок дізналися лише в липні 2015 року в Борзнянській державній нотаріальній конторі, а в зміст рішення Борзнянського районного суду від 25.10.2010р. стосовно їх попередньої справи не вникали; раніше не мали можливості переоформити після померлої матері спадщину за заповітом через брак коштів. Крім того, позивачка [PERSON] пояснила, що була присутньою в судовому засіданні при розгляді їх попередньої справи, але вона стосувалася старої будівлі, а на документи щодо права власності на новий будинок не звернула уваги. Представник Сиволозької сільської ради Борзнянського району в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що заперечує проти всіх вимог позивачів, оскільки оскаржувані рішення приймалися одноголосно колективним органом виконавчим комітетом ради, позивачі на території села не проживали близько 30 років, у виконкому були відсутні відомості про чинність заповіту та прийняття позивачами спадщини, а померла мати сторін [PERSON] була зареєстрована в будинку відповідача. Також зазначає, що позивачам було відомо про оформлення відповідачем правоустановлюючих документів на спірне домоволодіння ще в 2010 році під час розгляду в суді справи стосовного їх старого будинку, поважних причин пропуску трирічного строку позовної давності позивачі не навели, в звязку з чим, підстав для поновлення їм строку не вбачає й наполягає на застосуванні строку позовної давності як підстави для відмови в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що будівництво спірного будинку по вул. Красних партизан, 32-А с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, який знаходиться поряд зі старим будинком, було розпочато ним у 1977 році, батьки допомагали йому, але закінчував будівництво він сам, вклавши значну кількість праці та коштів; окрема земельна ділянка та погосподарський номер під нове будівництво не виділялись; в даному будинку він проживає зі своєю сімєю з 1987 року й вважає себе законним власником цього помешкання. Стверджує, що про оформлення ним правоустановлюючих документів на спірне домоволодіння позивачам було відомо ще в 2010 році під час розгляду в суді справи стосовного їх старого будинку, поважних причин пропуску трирічного строку позовної давності позивачі не навели, в звязку з чим, підстав для поновлення їм строку не вбачає й наполягає на застосуванні строку позовної давності як підстави для відмови в позові. Третя особа КП «Ніжинське МБТІ» в судове засідання представника не направило, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2005 року померла мати сторін у справі [PERSON], яка була зареєстрована в [INFO]; при житті 14 квітня 2003 року вона склала на користь позивачів в рівних долях заповіт на все належне їй майно. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини й 16 липня 2015 року отримали в Борзнянській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, одруження, смерть, заповіту, довідками Сиволозької сільської ради №710 від 05.08.2010р., №66 від 14.03.2016р., Борзнянської державної нотаріальної контори №572 від 14.03.2016р., копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.07.2015р. В обгрунтування підстав звернення до суду з даним позовом позивачі та їх представник зазначають, що до складу спадкової маси, яка залишилася після їх померлої матері, також входить і незавершений будинок в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Красних партизан, 32-А, право власності на який на їх думку відповідач оформив на себе незаконно, оскільки заповідальне розпорядження матері стосувалися лише позивачів. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Сиволозької сільської ради №71 від 25 листопада 2009 року [PERSON] дозволено узаконити самовільно побудований ним будинок, що знаходиться в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Красних партизан, та присвоєно номер вул. Красних партизан, 32-А. Крім того, 25 листопада 2009 року виконком Сиволозької сільської ради прийняв рішення за №72 про оформлення за [PERSON] в цілому право приватної власності з послідуючою видачею [PERSON] про право власності на житловий будинок по вул. Красних партизан, 32-А с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області. На підставі вказаних рішень виконкому Сиволозької сільської ради [PERSON] 01 лютого 2010 року було видано [PERSON] про право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Красних партизан, 32-А. Зазначені обставини підтверджуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційних справ №№167, 168 та реєстраційних справ №№1318, 1325 КП «Ніжинське МБТІ». Відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р., при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався відповідними «Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів», а згодом «Інструкціями з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах». Згідно положень зазначених нормативних актів роком побудови житлового будинку вважається рік, у якому цей будинок було введено в експлуатацію. При розділенні одного домогосподарства\~на два (чи більше) з особового рахунку виключаються (викреслюються) особи, які виділилися з його складу. На утворене домогосподарство відкривається новий особовий рахунок у відповідній Погосподарській книзі за місцем його розташування.\~ Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг по с. Сиволож за 1983-2015 роки домогосподарство по вул. Красних партизан, 32-А з окремо виділеним особовим рахунком значиться лише з 2010 року, де головою є відповідач [PERSON]; роком побудови даного житлового будинку є 1981р. До цього вказаний житловий будинок в погосподарських книгах значився (вперше відомості в погосподарській книзі №2 за 1986-1990рр.) по особовому рахунку домогосподарства по вул. Красних партизан, 32, яке відносилося до соціальної групи «колгоспний двір» й головою якого була мати сторін у справі [PERSON]; рік побудови старого будинку - 1954р., нового - 1979р., тобто час введення їх в експлуатацію, що є підтвердженням права власності. Як пояснили відповідачі, окрема земельна ділянка під будівництво спірного житлового будинку не надавалася, а його будівництво здійснювалося на земельній ділянці, виділеній батьку сторін у справі [PERSON] Отже, матері сторін [PERSON] також належала частина спірного нерухомого майна. Крім того, приймаючи рішення №71 від 25.11.2009р. про узаконення за [PERSON] самовільно побудованого будинку та присвоєння йому окремого номера (№32-А), виконком Сиволозької сільської ради не послався на жоден нормативний акт, який би наділяв його такими повноваженнями; інше ж оскаржуване рішення виконкому №72 від 25.11.2009р. є похідним від нього, завершальним етапом чого стала видача 01 лютого 2010 року відповідачу [PERSON] про право власності на спірний житловий будинок. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд погоджується з доводами позивачів, що оскаржувані рішення виконкому Сиволозької сільської ради та послідуюче оформлення за відповідачем [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Красних партизан, 32-А були вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, чим зачіпаються законні права та інтереси позивачів на отримання за заповітом частини спадкового майна (до складу якого входив і спірний будинок) після їх померлої матері [PERSON] Разом з тим, суд зважує на доводи відповідачів щодо застосування позовної давності і вважає необгрунтованими твердження позивачів про те, що вони довідалися про порушення відповідачами їх законних прав та інтересів 16 липня 2015 року в Борзнянській державній нотаріальній конторі при отриманні свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, виходячи з наступного. За змістом положень ч.3 ст.10, чч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №2-459/10, [PERSON] була присутня при її розгляді та проголошенні судового рішення від 25 жовтня 2010 року, отримавши його копію. [PERSON] згідно рекомендованого поштового відправлення також отримав копію зазначеного судового рішення 04 листопада 2010 року. В даному рішенні суду (арк.2) констатується обставина, яка була встановлена під час судового засідання, що [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку з господарськими будівлями в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Червоних партизан, 32-А, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Сиволозької сільської ради, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ніжинське МБТІ» від 01.02.2010р. Самі позивачі в судовому засіданні також не заперечували, що отримували вказане рішення суду, ознайомились з ним, але не звернули увагу, що в ньому була викладена обставина, яка стосувалася й щодо спірного домоволодіння. Крім того, [PERSON], [PERSON] до позовної заяви була додана довідка виконкому Сиволозької сільської ради №711 від 05.08.2010р., яку як пояснила в судовому засіданні [PERSON], вони брали для якихось своїх потреб. Проте, в даній довідці зазначено, що на новий будинок (який є предметом спору) технічні паспорти не були виготовлені до 2009 року. Тобто, зміст вказаної довідки доводив до відома позивачів інформацію про те, що в 2009 році на спірне домоволодіння за певними особами оформлені документи про право власності, й відповідно, ще у 2010 році позивачі могли довідатися про порушення свого права з боку відповідачів. Позивачами та їх представником всупереч вимогам ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України не було надано суду ніяких доказів на підтвердження того, що вони дізналися про наявність оскаржуваних рішень виконкому Сиволозької сільської ради та виданого [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, вул. Червоних партизан, 32-А, саме в липні 2015 року при отриманні правоустановлюючих документів на землю в Борзнянській державній нотаріальній конторі. Зокрема, позивачами не надано обгрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння), вони також не клопотали перед судом про витребування для огляду матеріалів спадкової справи після померлої матері, хоча суд на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України розясняв сторонам їх права та обовязки, попереджав про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Пояснення ж позивачів та їх представника у відповідності до приписів ст.57 ЦПК України не є джерелом доказів у справі, а клопотання про їх допит в якості свідків перед судом не ставилося. Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивачам ще в кінці 2010 року було відомо (вони довідалися або могли довідатися) про порушення відповідачами їх законних прав та інтересів щодо оскаржуваних рішень виконкому та оформлення документів на спірний житловий будинок, а їх посилання на отримання таких відомостей у Борзнянській державній нотаріальній конторі в липні 2015 року не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст.257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом положень ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» №4176-VI від 20.12.2011р., що набрав чинності 15.01.2012р., було виключено п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, який передбачав, що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, й згідно з п.3 ч.5 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом надано можливість особі звернутися до суду з позовом про захист свого права, тобто в період з 15 січня 2012 року по 14 січня 2015 року. Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом лише 04 березня 2016 року. [PERSON] в поданій до суду письмовій заяві а представник виконкому Сиволозької сільської ради в судовому засіданні клопочуть про застосування до позовних вимог [PERSON], [PERSON] позовної давності як підстави для відмови у позові. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню в звязку з закінченням строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed