Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 163. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. З відповідачем вони проживають окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Їхній син постійно хворіє, лікування щомісячно вимагає значних затрат. Відповідач має власний бізнес, займається підприємницькою діяльністю, зароблені кошти витрачає на власні потреби. Просила стягнути з [PERSON], [INFO], в її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, пояснила, що відповідач зовсім не піклується дитиною, допомоги на дитину не надає, вона витрачає на утримання дитини значні кошти на харчування, одяг, проїзд до школи, дитина хворіє на епілепсію, що також потребує витрат на лікування. Лікування та реабілітація дитини потребує значних матеріальних затрат. В даний час дитині лікарями прописано вживання на постійній основі дорогих ліків, зокрема медичний препарат «Депакін» на придбання якого в даний час витрачається по 950 гривень щомісячно, а застосування його є обовязковим. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечили щодо стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Пояснивши, що у відповідача немає постійного місця роботи, підприємницькою діяльністю він перестав займатися, а тому в даний час має мінливі доходи і не має можливості надавати допомогу у великих розмірах. В той же час відповідач власне житло залишив для проживання позивачу із дитиною, а сам на даний час винаймає житло, крім того має значні кредитні зобовязання, у звязку з чим в даний час не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 163. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 039556 від 10.08.2006 року. Згідно зі свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 088757, виданим 25 грудня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON], народився 17 грудня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 485. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син \~[PERSON], [INFO], на цей час сторони проживають окремо, неповнолітній син мешкає з позивачем, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а позивач потребує такої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з вимогами ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» в 2017 році встановлено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років,\~працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище та стан здоровя дитини, яка хворіє, потребує постійного лікування та витрат на ліки (мінімально це 950 гривень), матеріальне становище [PERSON], який є працездатним, але не працює, проте доказів на підтвердження неможливості працевлаштування в судовому засіданні не надав, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, відсутність стягнень з нього за виконавчими документами, розмір витрат, які потрібні на утримання самого відповідача, а також, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку та ті обставини, що обовязок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1363 грн. 50 коп. щомісячно, з розрахунку 1777/2=888,50 грн., додаткові мінімальні витрати на лікування сина 950/2=475 грн., отже 888.50+475= 1363.50 грн. При цьому при визначенні розміру аліментів суд, крім іншого бере до уваги стан здоровя дитини та необхідність постійного витрачання коштів матірю для придбання лише обовязкових медикаментів. Незалежно від призначених аліментів, участь обох батьків у додаткових витратах на дитину, у відповідності до ст.185 СК України, є обовязковою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial