Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] 02.04.2019 р. звернувся з вказаним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі -Департамент), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~про визнання\~права користування\~ квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що він на підставі ордеру №2526 від 22.07.2002 р. разом із дружиною, [PERSON] , та неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вселилися в квартиру [ADDRESS] , де й проживає по теперішній час. До переїзду сім`я [PERSON] проживала в гуртожитку, наданому за місцем роботи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 12 кв. метрів. Дане житло сім`я позивача отримала, перебуваючи на квартирному обліку, на підставі рішення комісії з житлових питань Суворовської районної адміністрації від 20.11.1998, затвердженому Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №1357 від 08.12.1998. На підставі даних документів на квартиру [ADDRESS] сім`ї [PERSON] було видано ордер № 2526 від 22.07.2002 на всіх членів сім`ї. Всі особи вселились в надане приміщення та були зняті з квартирного обліку. Після вселення в квартиру позивачем з дружиною укладено договори з постачальними організаціями, оформлено договір на утримання будинку з балансоутримувачем будинку ОСББ Престиж, встановлено лічильники на енергопостачання і водопостачання, здійснювались платежі. В квартирі зроблено ремонт, встановлено вікна, двері, сантехніку, плиту, газове обладнання, завезено меблі та в цілому облаштовано для забезпечення належних умов проживання позивача та його дітей. Також 16 липня 2002 року [PERSON] отримано довідку з попереднього місця проживання ( [ADDRESS] ) щодо проживання за тією адресою іншої особи, якою підтверджувалось їх виселення. [INFO] [PERSON] померла. На даний час в квартирі залишились і проживають позивач та його донька, [PERSON] . Позивач сплачує комунальні послуги, отримує необхідні довідки, здійснює нагляд за квартирою. Жодна особа з 2002 року і по даний час не оскаржувала вселення сім`ї позивача в дану квартиру, не претендувала на проживання в ній. Квартира не приватизована, жодна особа в квартирі не зареєстрована. Квартира є єдиним місцем проживання позивача. Позивач неодноразово звертався до органів з питань реєстрації місця проживання з метою змінити реєстрацію місця проживання на адресу, яка відповідає фактичному стану, проте отримував відмови. Всі ці обставини стали підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову вказуючи на те, що мешканці квартири не укладали договір найму і в квартирі не зареєстровані. Представник відповідача -Департаменту також заперечувала проти позову, вказуючи на те, що вимога до них є безпідставною, оскільки вони не мають відношення до права проживання позивача. Відмова Департаменту в реєстрації пов`язана з відсутністю документу, який дає право на вчинення реєстрації позивача в квартирі. Третя особа [PERSON] повністю підтвердила позов та вказані в ньому обставини. Треті особи: Одеська міська рада, [PERSON] , [PERSON] про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, проте в судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши представника позивача та відповідачів, третю особу,свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що на підставі ордеру №2526 від 22.07.2002 р. [PERSON] разом із дружиною, [PERSON] , неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS] , де й проживає по теперішній час. До переїзду сім`я [PERSON] проживала у гуртожитку, наданому за місцем роботи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 12 кв. метрів. Згідно довідки Ф-1 від 10.08.2016 року за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак реєстрація відсутня. Після вселення в квартиру позивач з дружиною укладали договори з постачальними організаціями, оформлено договір на утримання будинку з балансоутримувачем будинку ОСББ Престиж, встановлено лічильники на енергопостачання і водопостачання, здійснювались платежі. Допитана в суді свідок [PERSON] також підтвердила постійне проживання позивача з літа 2002 року і до дотеперішнього часу. Згідно довідки від 16 липня 2002 року у кімнаті за попередньою адресою проживання сім`ї позивача ( [ADDRESS] ) проживає [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла. Позивач неодноразово звертався до органів з питань реєстрації місця проживання з метою зміни реєстрації місця проживання на адресу, яка відповідає фактичному стану, проте отримував відмови. 20.04.2018 року позивачу було відмовлено Департаментом надання адміністративний послуг Одеської міської ради із зазначенням в якості підстав - відсутність права на проживання в житлі. Листом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.03.2019 року позивачу було відмовлено в укладенні договору найму житлового приміщення та оформленні особового рахунку з підстав відсутності реєстрації. \~ \~ \~ \~Оплати за комунальні послуги здійснюються від імені померлої дружини позивача. З метою укладення договору [PERSON] звертався до відповідних організацій з письмовими заявами щодо переоформлення рахунку, проте листами від 26.02.2019р., 12.03.2019р. йому було роз`яснено щодо переліку необхідних документів, в тому числі підтвердження права проживання. Вказані докази підтверджують тривале користування спірною квартирою, а саме з 2002 року. Оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач підтвердив факт свого проживання в квартирі [ADDRESS] та правомірність свого вселення, а також неодноразово звертався до різних органів за для укладення необхідних договорів, підтверджуючих правомірність проживання у вищевказаній квартирі. В силу п. 4 ст.\~3\~Закону України\~ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» №\~1382-ІУ\~від 11.12.2003року (далі Закон), місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з нормами ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63\~ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Пунктом 2.7\~Положення «Про\~Суворовську районну\~адміністрацію Одеської\~міської ради»,\~затвердженого рішенням\~Одеської міської\~ради «Про\~затвердження положень\~про районні\~адміністрації Одеської\~міської ради»\~№ 1328-VII\~від 07.12.2016р.\~із змінами від 26.04.2017 року №1934-VIІ (Додаток №4), райадмінстрація укладає договори найму жилих приміщень та вирішує питання щодо внесення змін до договорів найму жилих приміщень та розподілу звільненого неприватизованого житла, приймає рішення про бронювання житла; здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом; вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло; вирішує питання про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку, приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових. Отже, заявлені вимоги до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради є обгрунтованими, оскільки знайшли своє підтвердження належними доказами в ході розгляду справи, враховуючи те, що протягом 11 років позивач правомірно користується житловим приміщенням, тому права позивача щодо оформлення права користування квартирою підлягають захисту. \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем безпідставно заявлено позов до Департаменту, оскільки відповідно до ст.3 Закону він являється органом, що здійснює реєстрацію місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Отже, Департамент не порушував право позивача, оскільки за має повноважень визначати право на проживання в житловому приміщенні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved