Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] ( далі Позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі Відповідач) який уточнив у заяві від 02.11.2015 р. ( а.с. 42-43), в якому зазначив, що він є власником ? частки будинку [ADDRESS]. В вищезазначеному будинку зареєстрована однак не проживає з 22.04.2014 р. його колишня дружина [PERSON] Шлюб між ними розірвано на підтсаві рішеня суду від 19.06.2014 р., хоча з 22.04.2014 р. відповідач таємно зібрала свої речі та поїхала з будинку та з того часу проживає в своєї приватизованій квартирі за адресою [ADDRESS]. З моменту вибуття та по теперішній час відповідач в спірному будинку не з'являється, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає у зв'язку із чим всі витрати на оплату послуг він несе самостійно. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Важає, що реєстрація відповідача порушує його прав власника спірного домоволодіння. Просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням [ADDRESS] судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у позові, додатково зазначив, що відповідач зареєстрована в спірному будинку, який є особистою власністю позивача, як колишній член його сім'ї оскільки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак з квітня 2014 року фактично не проживає в ньому, оскільки таємно виїхала з будинку після чого було розірвано шлюб. Відповідач має свою приватизовану квартиру в якій проживає зараз. Факт відсутності відповідача в спірному будинку більш ніж 1 рік без поважної причини підтверджується довідкою комітету самоорганізації населення «Гавань-Слободка». Просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що проживала разом із позивачем в спірному будинку та з жовтня 2010 р. була в ньому зареєстрована як дружина. Між ними дійсно розірвано шлюб та з квітня 2014 р. припинені шлюбні стосунки, але це не позбавляє її право користування спірним будинком. Вона намагається вселитися та проживати в спірному будинку, але після розірвання шлюбу позивач перешкоджає їй. Коли вона пішла з будинку в квітні 2014 р. то забрала тільки носильні речі бажаючи повернутися оскільки не має власного житла, але позивач змінив замки, тому вона не має можливості вселитися та проживати у спірному будинку. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що знає подружжя [PERSON] оскільки є сестрою [PERSON] Після розірвання шлюбу між сторонами, [PERSON] [PERSON] вигнав, при цьому в будинку залишилися її речі та майно, їй відомо, що сестра зверталася з цього приводу до дільничного інспектора та в прокуратур. [PERSON] змінив замки у будинку тому [PERSON] не могла вселитися та проживати у спірному будинку. Вона також разом із своїм сином була присутня при тому, коли [PERSON] намагалася війти до будинку [ADDRESS] проте ключі не підійшли до замку. Вислухавши думку сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно копії реєстраційного свідоцтва виданого Маріупольським БТІ від 30.05.2000 р. [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі біржового контракту №ПР - 354 від 29.04.2000 р. ( а.с. 8). 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], реєстраційний №11126 (а.с. 10). Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.11.2011 р. яке набрало законної сили 15.11.2011р. угода купівлі-продажу ? частки житлового будинку [ADDRESS] за біржовим контрактом №ПР 354 від 29.04.2000 р. визнано дійсною ( а.с. 9). З домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 02.10.2010 р. (а.с.12-14). Будинок [ADDRESS] має загальна площа 51,6 кв.м., житлова площа 27,9 кв. м. (а.с. 57-62). Згідно листа Маріупольського БТІ від 25.11.2014 р. надати точну та достовірну інформацію про технічний стан об'єкту нерухомості підприємство БТІ з 04.01.2013 р. не може ( а.с. 56). Як вбачається з копії рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.06.2014 р. яке набрало законної сили 02.07.2014 р. шлюб між сторонами розірвано, про що не заперечується сторонами ( а.с. 63). За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За ст. 405 ч.1 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В судовому засіданні, відповідач [PERSON] вказувала, що час від часу вона навідувалася до будинку та намагалася вселитися та проживати в ньому, але позивач чинив їй перешкоди оскільки змінив замки. З дослідженої судом довідки комітету самоорганізації населення «Селище Слободка Гавань» від 14.08.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації, за адресом [ADDRESS] фактично не проживає з 22.04.2014 року, що підтверджують сусіди [PERSON], [PERSON] (а.с. 95). Наведені в зазначеній довідці обставини не відповідають встановленим у судовому засіданні обставинам та не спростовують доводів на які відповідач [PERSON] посилається, щодо намагання вселитися до будинку. Крім того, довідка складена КСН по за межами їх повноважень, які визначені Рішенням Маріупольської міської ради від 18.10.2011р. (а.с.3). В судовому засіданні сторона позивача, не скористалася своїм правом допитати [PERSON] та [PERSON] в якості свідків, що унеможливлює встановити джерело обізнаності вказаними особами про обставини, що відповідач саме з 22.04.2014 р. не проживає у спірному будинку. Крім того з дослідженої судом довідки - акту виданої ККП Керуючою компанією «Східна» від 05.10.2015 р. домовласнику [PERSON] вбачається, що в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.55). Враховуючи ті обставини, що позивач чинить перешкоди [PERSON] у вселенні в будинок, а припинення сімейних відносин з позивачем не позбавляє її права користування займаним приміщенням, та враховуючи, що [PERSON] не надав жодного належного доказу на підтвердження того, що Відповідач відсутній на спірній жилій площі більш ніж один рік без поважних причин, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним будинком не може бути задоволений. Інші документи, які містяться в матеріалах справи суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять інформації що стосуються предмету позовів і не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed