Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2015 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно та на утримання дружини у розмірі 400 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають троє неповнолітніх дітей. Відповідач ще у жовтні 2014 року залишив сім'ю і переїхав проживати окремо, на утримання всіх трьох дітей дає нерегулярно мізерні кошти не більше 300 грн. Вона, позивач, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і діти знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців він не має, а тому зобов'язаний належним чином виконувати свій обов'язки по вихованню та утриманню дітей. Крім того, вона, як дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Під час судового розгляд [PERSON] свої позовні вимоги підтримала Відповідач [PERSON] позов визнав, наслідки даної процесуальної дії йому зрозумілі. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей відомо, що сторони є батьками дітей: сина [PERSON], [INFO], дочок -[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі проживають з позивачем (а. с. 2, 3, 4, 5). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дітей, [PERSON] проживає окремо від дітей і тому є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, ураховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, наявності законні підстави для задоволення позову і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved