Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] в період з 04.08.09 року по 14.01.2010 року надав [PERSON], та [PERSON] довіреності на право користуватися та розпоряджатися автобусами марки KING LONG BUSES з номерами шасі № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER]. На підставі даних довіреностей 25.05.2010 року [PERSON] уклав дві біржові угоди на товарній біржі «Укрресурс» про продажу гр. [PERSON] двох автобусів марки KING LONG BUSES з номерами шасі № [NUMBER], № [NUMBER]. [PERSON] в свою чергу 02.10.2009 року уклав дві біржові угоди на «Українській товарній біржі», за якими продав автобуси марки KING LONG BUSES з номерами шасі №[NUMBER], № [NUMBER] ТОВ «Київ-Експрес-1», а 13.04.2010р. продав цьому ж товариству ще автобус марки KING LONG BUSES з номером шасі №[NUMBER]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2011 року, яке залишене в силі Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2012 року всі біржові угоди, відповідно до яких спірні автобуси були продані [PERSON] та ТОВ «Київ-Експрес-1» громадянами [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреностей наданих позивачем визнані недійсними, сторони за всіма угодами повернуті в первісне становище. Між тим, [PERSON] передав п'ять придбаних автобусів до статутного фонду ТОВ ФК «Хайгер Лізінг». Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2014 року на задоволення позову [PERSON] зобов'язано ТОВ «ФК Хайгер Лізинг» повернути позивачу п'ять вищезазначених автобусів марки KING LONG BUSES . Дане рішення було звернуте до примусового виконання через ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, проте залишається невиконаним. Разом з тим, за поданням державного виконавця Святошинським УП ГУНП в м. Києві 22.05.2015 року відкрито кримінальне провадження №12015100080004920, за обставин ухилення ТОВ «ФК Хайгер Лізинг» від виконання рішення суду. В рамках даного кримінального провадження в грудні 2016 року три автобуси з номерами шасі № [NUMBER], № [NUMBER], №[NUMBER] були виявлені та передані [PERSON] Інші два автобуси до цього часу власнику не повернуті. [PERSON] в березні 2017 року заявив позов, за яким просив на відшкодування заподіяних збитків, заподіяних незаконним утриманням майна, стягнути з [PERSON] 16669300 грн., і з ТОВ «Київ-Експрес-1» стягнути 2347600 грн. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути без його участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи, проте причини зазначені в обгрунтування заяви визнані судом неповажними. Представники ТОВ «Київ-Експрес-1», ТОВ «ФК Хайгер Лізинг» в суд також не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 58 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правої підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Незаконність набуття відповідачами спірного майна, як це наведено вище, встановлене рішеннями суду, а тому суд погоджується з позивачем, що він несе збитки пов'язані з неможливістю користуватись власністю. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Визначення збитків у виді втрати вартості майна внаслідок амортизаційного зносу, щодо повернутих автобусів, та у виді вартості неповернутих власнику автобусів, узгоджується з вказаними приписами законодавства. Розрахунок збитків заснований позивачем на звітах про оцінку спірного майна, що проведені експертами ПП «Автоексперт» та ТОВ «Некос Естимейт», і проведений правильно. Оскільки, спірне майно набуте відповідачами без відповідної на те правової підстави, то саме вони і мають відповідати за завдані власникові збитки, відповідно до ст. 1166 ЦК України. Тому, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати у справі суд покладає на відповідачів, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved