overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] 07 вересня 2017 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач є батьком їх сина [PERSON] [INFO]. Син з 01 вересня 2017 року навчається на денному відділенні у Рубіжанському політехнічному коледжі, стипендії не отримує, тому потребує матеріальної допомоги, яку може надавати відповідач, тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку на її користь. У судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила до 1/6 частини заробітку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити. Стаття 199 СК України передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано 22 жовтня 2009 року (а.с. 4), від якого мають повнолітнього сина [PERSON] (а.с. 9). Останній відповідно до довідки (а.с. 8) з 01 вересня 2017 року навчається з терміном по 30 червня 2019 року на денному відділенні у Рубіжанському політехнічному коледжі імені [PERSON] Луганського національного університету імені [PERSON]. Приймаючи до уваги, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що запропонованой позивачем розмір аліментів відповідає інтересам повнолітньої дитини і сторін. Відповідач є людиною працездатного віку і той факт, що він тимчасово не працює, не свідчить про його неспроможність надавати допомогу сину, який продовжує навчання. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 80 цього Кодексу, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 640 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] 07 вересня 2020 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати свою онуку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , належним позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 2019 року, посилаючись на те, що відповідач фактично не проживає в будинку з червня 2016 року, сімейних зв`язків не підтримує, тобто відсутня понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, без поважних причин. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України (а.с.38, 39, 45, 46); судова повістка, направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернута до суду з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою (а.с.34). Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.5, 7), Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6, 8), технічного паспорта на житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.9-12), довідки Березанської селищної ради Миколаївської області (а.с.14), власником будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] ; у вказаному будинку зареєстрована, але не проживає онука позивача [PERSON] (а.с.14). Відповідач не проживає у вказаному будинку з червня 2016 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] (а.с.13) та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] 07 грудня 2016р. звернувсь до суду з заявою про встановити факту смерті 05 листопада 2016р. в м.Горлівка Донецької області його співмешканки [PERSON], [INFO] і яка є матірю їх спільної дитини - [PERSON], 04 .08.2009 р.н. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що його співмешканка померла на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати документ про смерть та свідоцтво про смерть, які можуть бути прийняті відповідним відділом держреєстрації актів цивільного стану. Встановлення даного факту йому необхідно для отримання соцдопомоги, оскільки дитина проживає разом з ним. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівський РВДРАЦС Головного ТУЮ у Хмельницькій області не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.257 -1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. В судовому засідання встановлено, що 05 листопада 2016р. в м. Горлівка Донецької області померла співмешканка заявника - [PERSON], [INFO] і яка є матірю, спільної з заявником, дитини - [PERSON], 04 .08.2009 р.н. Дані обставини підтверджуються поясненнями заявника, даними відмови Старокостянтинівський РВДРАЦС Головного ТУЮ від 07.12.2016р., даними свідоцтва про народження дитини Серія І-НО №557340 від 27.12.2013р. (повторне), даними рішення виконкому Горлівської міськради №99 від 05.02.2014р. «Про місце проживання дитини з батьком», даними довідки про взяття на облік внутрішньо переміщення особи від 03.11.2015р. №6827660214. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 07 грудня 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що\~05 лютого 2000 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач вказує, що 28 листопада 2017 року звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області для отримання свідоцтва про право на спадщину, за законом по заповіту, однак йому було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити(а.с.20). Представник відповідача у судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмові заяви, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.26). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.24). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-20), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] 07 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 05 листопада 2016 року зареєстрували шлюб в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, дітей не мають. З травня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 2016 року в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1018, дітей не мають. З травня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «Ткаченко». Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 640 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

[PERSON] 07 грудня 2021 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 23 жовтня 1982 року між нею та відповідачем Поступельською сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №09. У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей, які на момент звернення до суду є повнолітніми. Вказала, що впродовж останнього часу сімейні відносини сторін постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти з приводу різних поглядів на життя. Відповідач дуже часто проявляє агресивне ставлення до неї, в результаті чого виникали скандали, що, на її погляд, є грубим порушенням сімейних обов`язків подружжя. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечитиме її інтересам. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі, судове засідання призначено на 24 грудня 2021 року. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між сторонами 23 жовтня 1982 року укладено шлюб, який зареєстрований Поступельською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №9. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок різних життєвих поглядів, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2014 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 28 лютого 1998 року між ним та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №9. Від указаного шлюбу мають двох дітей: сини - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб у обох - перший. Сімейне життя не склалось, близько трьох років між ним та відповідачем погіршуються взаємовідносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. В їхній сім'ї часто виникають сварки. В зв'язку з повною несумісністю їхніх характерів подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Сумісне проживання відсутнє близько року, та при вказаних обставинах він прийняв рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, та його рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні під час розгляду справи по суті наполягав на позовних вимогах та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні під час розгляду справи по суті не заперечила проти задоволення позовних вимог. Взявши до уваги пояснення позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17). Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про свідчать копії свідоцтв про народження(а.с.7,8). Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, постійно виникали сварки, протягом року разом не проживають, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи його бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2014 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в учбовому закладі і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що відповідач матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням доньки не надає, позивачка просить про ухвалення рішення, яким стягнути на її користь на утримання повнолітньої доньки аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач не визнав позов, не заперечуючи того факту, що донька є повнолітньою, навчається на денній формі навчання на контрактній основі, однак після розірвання шлюбу з позивачкою з ним не спілкується, тому не згоден їй виплачувати аліменти. Вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження (а.с.2) підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Донька в даний час повнолітня, навчається на денній формі навчання в Уманському держаному педагогічному університеті ім. П.Тичини на контрактній основі, що підтверджується договором про навчання № 156 від 23.08.2013 року, довідкою № 1345 від 02.10.2014 року (а.с. 5,6 ). У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, необхідної матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. В наданні матеріальної допомоги, в зв'язку з подальшою освітою доньки приймає участь мати, позивачка по справі. Витрати в зв'язку з навчанням включають оплату за навчання, проїзд, проживання в м. Умань, харчування. За такого суд вважає, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Відповідач не має постійного заробітку, однак проживає в селі, тримає підсобне господарство, здає в оренду земельний пай, тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання . Враховуючи матеріальний дохід відповідача, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі щомісячними платежами в сумі 400 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та понесені позивачкою витрати за надання юридичної допомоги. На підставі ст. ст. 182, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial