Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] 24.05.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Україна», 3 особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про визнання договору страхування недійсним. Позивач [PERSON] зазначав, що 11.11.2015 року на вул. Жилянській, 120-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Volkswagen Golf» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]; ДТП сталася з вини водія [PERSON] Оскільки після події ДТП [PERSON] надав поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5662050 від 15.07.2015 року, який (поліс) згідно виписки з централізованої бази МТСБУ числиться за ПрАТ «Страхова компанія «Україна», де в графі «статус документа» на дату ДТП від 11.11.2015 року зазначено, що бланк полісу значиться як невикористаний та те, що Страховик позбавлений права укладати договори обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 01.07.2015 року; згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 30.04.2015 року №905 було прийнято рішення про анулювання ліцензії ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (розпорядження набрало чинності 08.05.2015); тобто ПрАТ «Страхова компанія «Україна» станом на 15.07.2015 року не мало правових підстав для укладення договору (полісу) страхування № АІ/5662050, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір (поліс) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5662050 від 15.07.2015 року - на підставі ч.1 ст.227 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідачі - [PERSON] та представник ПрАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв-клопотань від них не надходило; представником 3-ої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) [PERSON] (довіреність від 28.12.2015 року) до матеріалів справи надано письмові пояснення, згідно яких 3 особа вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить справу розглядати за відсутності її представника (а.с.43-46). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено: згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10.09.2015 року - [PERSON] (позивач) є власником автомобіля «Volkswagen Golf», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с.62). Як стверджує Позивач, 11.11.2015 року на вул. Жилянській, 120-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Volkswagen Golf» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]; ДТП сталася з вини водія [PERSON] Згідно наданої позивачем копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2016 року (справа №761/38899/15-п) - судом встановлено: «[PERSON] 11.11.2015 року о 12.30 год. по вул. Житомирська, 120-А в м. Києві, керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху…»; даною постановою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України (а.с.8-9). Будь-яких інших матеріалів щодо події ДТП від 11.11.2015 року позивачем до матеріалів справи не надано, в тому числі - полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по автомобілю [NUMBER] (власник позивач). Тобто, ствердження представника 3-ої особи - МТСБУ про те, що згідно інформації Централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність самого Позивача згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» по автомобілю [NUMBER], станом на 11.11.2015 року застрахована не була, відповідно - позивач не позбавлений можливості, у разі наявності підстав, отримати відшкодування за рахунок винної особи, позивачем фактично не заперечуються (а.с.43-44). Згідно наданої позивачем копії примірника Полісу № АІ/5662050 від 15.07.2015 року (а.с.6) - між [PERSON] (відповідачем 1) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» (відповідачем 2) було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого Страховик (Відповідач 2) протягом строку дії договору з 17.07.2015 року по 16.07.2016 року зобов»язаний відповідати у межах ліміту відповідальності по забезпеченому транспортному засобу - автомобілю [NUMBER] (а.с.45). Як зазначено у Полісі, Страхувальником (позивачем) 15.07.2015 року було сплачено страховий платіж в розмірі 963,45 грн., що не заперечується сторонами; позивач [PERSON] не є стороною договору, тощо (а.с.6). Відповідно до ст. 983 ЦК України, Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором; згідно ч.1 ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.227 ЦК України - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки за встановлених обставин, позивач [PERSON] не може бути визнаний іншою заінтересованою особою, яка заперечує дійсність оспорюваного договору на підставах, встановлених законом, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача заявлені без достатніх правових підстав та обґрунтування, не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами, тому в задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено.

Outcome: dismissed