Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] 18 травня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про встановлення факту належності та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Уточнивши позовні вимоги в редакції від 05 вересня 2016 року, посилався на те, що його батько [PERSON] був членом ЖБК № 45 «Світанок» з 24 грудня 1971 року і мешкав за адресою: [ADDRESS]. 30 серпня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру. [PERSON] у 1979 році повністю виплатив пай у розмірі 3757,95 руб. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, який належним чином прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем на час його смерті. Позивач просив суд встановити факт належності [PERSON], померлому 30 серпня 2015 року, квартири [ADDRESS]; вважати житлову площу квартири рівну 26,4 кв.м., загальну площу 43,3 кв.м. згідно технічного паспорту та акту інвентаризації нерухомого майна від 20 квітня 2016 року; визнати за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 30 серпня 2015 року. У своїй заяві від 08 грудня 2016 року позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Представник ЖБК № 45 «Світанок» у своїй заяві від 07 грудня 2016 року просив справу розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. 13 липня 2016 року до суду надійшло повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] був членом ЖБК № 45 «Світанок», проживав за адресою: [INFO] та сплатив вартість зазначеної квартири в сумі 3757,95 руб., заборгованості немає (а.с. 7, 8). 30 серпня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, який належним чином прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час його смерті (а.с. 6, 7). Однак, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність витягу з Реєстру прав власності на спірну квартиру (а.с. 10). На підставі ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно п. 8 Постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням того, що паєнакопичення по квартирі [ADDRESS] були виплачені [PERSON] повністю, то спірна квартира увійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2015 року. Відповідно до технічного паспорту, складеного ФОП [PERSON] станом на 11 березня 2016 року, квартира [ADDRESS] складається з: 1 коридор площею 7,6 кв.м.; 2 житлова площею 17,2 кв.м.; 3 житлова площею 9,2 кв.м.; 4 кухня площею 5,9 кв.м.; 5 санвузол площею 2,6 кв.м.; І балкон площею 0,8 кв.м. Загальна площа 43,3 кв.м., житлова 26,4 кв.м. (а.с. 102-103). В акті інженеру з інвентаризації нерухомого майна від 20 квітня 2016 року зазначено, що зміна житлової та загальної площі відбулась за рахунок уточнення лінійних розмірів, включення до загальної площі квартири площі балкону, що не відноситься до самочинного будівництва (а.с. 104). Оскільки позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2015 року, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial