Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа банк», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагорочний Микита Андрійович, Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.10.2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис за № 4901, щодо стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованості в розмірі 2 899 799 грн. 16 коп. та 1 500 грн. 00 коп. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса, відкрив виконавче провадження (ВП № 63727827). Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору. Виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався. Виконавчий напис було вчинено нотаріусом стосовно неналежного суб`єкта правовідносин. У нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито, а було викладено окремим документом. Виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку. На підставі викладеного позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 24.12.2020 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 24.12.2020 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 4901 від 31.10.2020 року, виданого Приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованості у розмірі 2 899 799 грн. 16 коп. та 1500 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі за позовом [PERSON] , в особі представника, адвоката Черкашина Івана Івановича, до Акціонерного товариства «Альфа банк», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагорочний Микита Андрійович, Приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. Ухвалою від 05.01.2021 року Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по даній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.03.2021 року підготовче провадження закрито, витребувалось у Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. матеріали та документи, які стали правовою підставою для вчинення виконавчого напису за № 4901 від 31.10.2020 року. 27.04.2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений відповідно до чинних норм Закону України „Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно до наданих заперечень на позовну заяву, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав викладених в запереченнях. Треті особи, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагорочний М.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причину не явки суду не повідомили, заперечення або пояснення на позовну заяву не надали. Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.10.2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис за № 4901 щодо стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованості в розмірі 2 899 799 грн. 16 коп. та 1 500 грн. 00 коп. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса відкрив виконавче провадження (ВП № 63727827). Позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору, чим порушив п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5: «Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця». Відповідач заперечував проти зазначеного в запереченнях на позов, посилаючись на те, що відповідна вимога була направлена з описом вкладення. На підтвердження зазначеного надав копію чеку поштового відправлення та список згрупованих відправлень. Також, позивач вказує, що виконавчий напис вчинено у відношенні фізичної особи [PERSON] на підставі Кредитного договору № 156 СМБ/08-К від 12.09.2008 року. В той же час, вищезазначений Кредитний договір укладений між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». В подальшому правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вказаним вище кредитним договором виступає Акціонерне Товариство «Альфа-банк». Вбачається, що вчинення виконавчого напису нотаріусом здійснено стосовно неналежного суб`єкта правовідносин, оскільки учасниками даних договірних відносин є Фізична особа-підприємець [PERSON] та АТ «Альфа-банк». Позивач посилається на перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться від 29.06.1999 року № 1172 у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), та вказує на те, що цим Переліком не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Звертає увагу, що в порушення норм закону, виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку та викладено не на оригіналі кредитного договору та до нього не підшито. Відповідач зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заперечував проти задоволення позовних вимог повністю. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з цим, матеріали справи не містять даних про отримання боржником вимоги стягувача. З наявних в матеріалах справи копій документів, - на момент винесення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса був список згрупованих відправлень, в якому лише зазначено про направлення листа позивачу. З вказаного списку та опису не вбачається, що боржнику було направлено саме вимогу про сплату боргу. Отже, з урахуванням вищенаведеного, у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Також, суд погоджується з тим, що вчинення виконавчого напису нотаріусом здійснено стосовно неналежного суб`єкта правовідносин, оскільки учасниками даних договірних відносин є Фізична особа-підприємець [PERSON] та АТ «Альфа-банк». Крім того, суд вважає, що сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд вбачає, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15. Водночас, суд констатує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався. Суд бере до уваги пункт 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, де зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В свою чергу пункт 3.3. даної глави передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Виконавчий напис нотаріусом було вчинено 31.10.2020 року, в той же час, як передбачено ст. 88 Законом України „Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Кредитний Договір № 156 СМБ/08-К, на підставі якого вчинений оскаржуваний виконавчий напис був укладений 12.09.2008 року з кінцевим терміном дії 11.09.2013 року (п. 1.1. Договору). Таким чином, усі вимоги за даним договором сплили 11.09.2016 року за строком позовної давності Отже, суд приходить до висновку, що у спірному виконавчому написі період виникнення заборгованості стягнення знаходиться поза межами 3-річного строку, тому він є неправомірним. Також, відповідно до пункту 5.1. та 5.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо виконавчий напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито, а було викладено окремим документом, він також є неправомірним. Згідно інформації Міністерства юстиції України, Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 року за № 8832 на ім`я [PERSON] , анульоване наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 № 1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішенням суддів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у спірному виконавчому написі період виникнення заборгованості стягнення знаходиться поза межами 3-річного строку, тому він є неправомірним. Наведені міркування не дають підстав для констатації безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, а це виключає вчинення виконавчого напису, оскільки саме безспірність заборгованості і є підставою для його здійснення. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати по сплаті за заяву про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн., а також зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved