Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] 28.02.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який народився від шлюбу, укладеного між сторонами 29.07.1995 року. Син проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, а тому позивач змушена була звернутись до суду з цим позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу провила розглянути у її відсутність, про що нею було надано відповідну заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини зазначені у позові визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: У відповідності зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.07.1995 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] / а.с.4/. 19.07.2007 року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Заочним рішенням Ямпільського районного шлюбу Сумської області від 05.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.7/. [PERSON] 13.01.2017 року уклала шлюб з [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON] / а.с. 5/. Згідно довідки Свеської селищної ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO] / а.с. 8/ Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до\~ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved