Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] 18.03.2014 року пред'явив позов до [PERSON] про визнання права власності, а саме на ? частину будинковолодіння по [ADDRESS] як частку в майні колишнього колгоспного двору та про визнання за ним, позивачем, право власності по 1/8 частині даного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що вказаний житловий будинок належав до майна колишнього колгоспного двору, головою якого був [PERSON], членами цього двору - [PERSON], [PERSON] та він, позивач, і вважає, що не втратив право на частку у майні колишнього колгоспного двору, так як він вибув із колгоспного двору з поважних причин. Крім цього, на час відпусток приїжджав додому у с. Ваньовичі, привозив заробітну плату, яка частково йшла на утримання цього будинковолодіння. [INFO] року померла його, позивача, мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину вказаного будинковолодіння, по 1/8 частини якого успадкували він, позивач, та його батько [PERSON], котрий помер [INFO] року, після смерті котрого відкрилася спадщина на 3/8 частини вказаного будинковолодіння, а саме на 1/4 частину як частку в майні колишнього колгоспного двору та 1/8 частину, успадковану після смерті дружини [PERSON] Представник [PERSON] [PERSON] пред'явила зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON], а саме на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] як частку в майні колишнього колгоспного двору та про визнання за нею, позивачем, право власності на 1/3 частину даного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] У обґрунтування зустрічного позову представник відповідача-позивача [PERSON] посилалась на те, що вказаний житловий будинок належав до майна колишнього колгоспного двору, головою якого був [PERSON], членами [PERSON] та [PERSON], так як [PERSON] з 1987 року вибув із цього колгоспного двору, оскільки він почав працювати та відповідно, втратив свою частку на дане майно. Він не брав участі ні своєю працею, ні коштами у веденні спільного господарства двору. [INFO] року померла [PERSON], після смерті котрої по 1/6 частини будинковолодіння по [ADDRESS] успадкували їх, сторін, батько [PERSON] та [PERSON] [INFO] року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на ? частину будинковолодіння, з якої 1/3 частина як частка в майні колишнього колгоспного двору та 1/6 його частина як спадщина після смерті дружини [PERSON], спадкування якого здійснюється за заповітом, складеним [PERSON], згідно якого 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] він заповів [PERSON] та 1/3 частину даного будинковолодіння - [PERSON] Отже, [PERSON] має право на 2/3 частини вказаного будинковолодіння, з яких 1/3 частина як частка в майні колишнього колгоспного двору та 1/3 частину в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Під час судового розгляду позивач-відповідач [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилався на обставини, викладені у своїй позовній заяві, зустрічний позов визнав частково у частині визнання за [PERSON] права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за заповітом після смерті батька, всього на ? частину житлового будинку в [ADDRESS]. Відповідач-позивач [PERSON] первісний позов визнала частково в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS], а саме по 1/6 частини даного будинковолодіння у порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON], свої позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про повне задоволення позову [PERSON] та часткове задоволення позову [PERSON] з таких підстав. Із свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтв про народження відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON], котрій після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 18, 81, 82). Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 20). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району від 25.05.2012 року видно, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] станом на 1 липня 1990 року були членами колгоспного двору, проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 126 цього Кодексу працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства у зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчання в учбовому закладі або хворобою. Із будинкової книги, дипломів № [NUMBER] та № [NUMBER], військового квитка № [NUMBER] та трудової книжки [NUMBER] відомо, що [PERSON] вибув та був виписаний з житлового будинку [ADDRESS] з 04.09.1979 року у зв'язку з навчанням, проходженням строкової військової служби та роботою (а.с.26-27, 28, 29, 30, 31-32). Із трудової книжки, посвідчення та показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що до [PERSON] після закінчення навчання з липня у 1987 року по січень 1994 року працював вахтовим методом у районі Крайньої Півночі, у період між вахтами приїжджав додому та брав участь у веденні господарства вказаного двору (а.с. 29, 31-33, 79-80). Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] за вказаний період брав незначну участь у веденні господарства вказаного двору суд відхиляє у зв'язку з необізнаністю вказаних свідків у сімейних стосунках сторін, хоча ці свідки не заперечували, що у період між вахтами [PERSON] проживав вдома. Отже, [PERSON] не втратив свою частку в майні колишнього колгоспного двору, а саме право на ? частину будинковолодіння по [ADDRESS]. Крім нього по ? частині даного будинковолодіння належало [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із свідоцтв про смерть та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі видно, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 5, 8). У пункті 6 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України також роз'яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, [PERSON] та [PERSON] постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку у шість місяців не заявили про відмову від неї. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, так як заяву про прийняття спадщини не подала і не вступила у володіння та управління спадковим майном. Ураховуючи наведене, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину майна, яке по 1/8 частині успадкували [PERSON] та [PERSON], так як проживали разом з спадкодавцем та є такими, що вступили у володіння та управління спадковим майном. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що після смерті [PERSON], потрібно подати оригінали документів, які підтверджують її право власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] (а.с. 9). Із свідоцтв про смерть та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі видно, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 10, 13). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, складеного 11 квітня 2008 року, видно, що [PERSON] 2/3 частки належного йому на праві приватної власності житлового будинку, що в [ADDRESS] заповідає своїй дочці [PERSON] та 1/3 частку даного будинку заповідає своєму синові [PERSON] ( а.с. 14). Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцям за заповітом [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що даний будинок належить до майна колгоспного двору та належить його членам на праві спільної власності, частки яких невідомі (а.с. 15, 46). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, [PERSON] належало право на ? частину будинковолодіння по [ADDRESS] як частка в майні колишнього колгоспного двору та 1/8 його частина, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON], тобто йому належало 3/8 частини будинковолодіння в [ADDRESS], з яких 1/8 частину успадкував [PERSON] та ? частину успадкувала [PERSON]

Outcome: partial