Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] 13.08.2014 року звернулась до Іллінецького районного суду Вінницької області з зазначеним позовом до [PERSON], в якому вказала, що 06 квітня 2009 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 16. За період шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Більше півроку сторони не підтримують жодних шлюбних стосунків та проживають окремо, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у вихованні дітей, хоча має можливість надавати таку матеріальну допомогу, так як працює офіційно в приватному підприємстві «Іллінецький цегельний завод». Інших дітей чи осіб, які б перебували на утриманні відповідача немає, саме тому відповідач має змогу надавати допомогу. На сьогоднішній день позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, тому просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі по ? заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши засобами поштового зв'язку заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд її вимоги задоволити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з проханням вирішити справу в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, повідомив суд, що згоден сплачувати аліменти в наведеному позивачем розмірі. За таких обставин суд визнає можливим вирішити справу за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Дослідивши письмові докази у справі, а саме: копію свідоцтва про шлюб позивача та відповідача (а.с. 4); копію свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], відповідно до яких відповідач по справі є батьком вказаних дітей, а отже зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття (а.с. 5, 6); довідку виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 1956 від 13.08.2014 року, згідно якої діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері (а.с. 7); довідку №38 від 08.08.2014 року згідно якої [PERSON] працює в ПП «Іллінецький цегельний завод» та за останні місяці отримував заробітну плату в середньому 1311,34 грн. (а.с. 8), суд приходить до висновку що позов підлягає до повного задоволення, оскільки відповідач по справі [PERSON] офіційно працює, може та бажає надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], (про що написав відповідно заяву). Суд вважає, що розмір аліментів на рівні 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача по справі на утримання кожної дитини є справедливим та таким, що на належному рівні має забезпечити потреби матері на матеріальне забезпечення дітей та є справедливим. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved