Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про визначення місця проживання дитини, в якій вказує, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати разом з відповідачем. Відповідач вдруге уклала шлюб та в новому шлюбі народила двох дочок. Відразу, після розірвання шлюбу, у них були нормальні відносини і вона не заперечувала щодо зустрічей позивача із сином. На канікули, святкові дні та вихідні дні дитина перебувала у позивача. Ніяких претензій відповідач щодо перебування сина в позивача та їх зустрічей не мала. Про дитину позивач дбає постійно, купує йому одяг, взуття, іграшки, при потребі лікує за свої кошти. Позивач намагається постійно забезпечувати дитину. Крім того, з нього постійно стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина. Протягом останніх шести років у позивача та відповідача почали виникати конфлікти з приводу зустрічей з сином. Вона забороняла синові спілкуватися з позивачем різними способами: не відпускала до нього, забирала телефон, щоб не було звязку, систематично говорила синові неприємні речі про позивача. На даний час позивач має власне житло та проживає вже 11 років в цивільному шлюбі з [PERSON], у них дуже теплі та хороші відносини. У березні місяці 2018 року син виявив бажання надалі проживати з позивачем, відповідач проти цього не заперечувала. Відтоді сина було оформлено до Попільнянської гімназії № 1. Також відповідач віддала всі документи на дитину. За період навчання дитини в Попільнянській гімназії № 1, відповідач ні разу не поцікавилась успіхами сина у навчанні, ні разу не відвідала гімназію та не зявилась на свято «Останнього дзвоника». Позивач намагався домовитись з відповідачем про зняття сина з реєстраційного обліку по її місцю проживання та зареєструвати його за своїм місцем проживання, але відповідач не погодилась і заперечує проти цього і на даний час. Позивач неодноразово обговорював дане питання з відповідачем, але вона не хоче вирішувати дане питання в добровільному порядку, томі позивач змушений звернутись до суду. Син продовжує проживати з позивачем та його дружиною. Його цивільна дружина знайшла спільну мову з сином позивача, вони разом займаються його навчанням та вихованням. Крім того його дружина [PERSON] по спеціальності педагог та психолог, тому складнощів у спілкуванні у них немає. Дитина проживала разом з мамою та вітчимом, який не знайшов спільної мови з ним. Ними були створені психологічні умови в яких дитина не змогла та не захотіла далі жити. З цих причин син і виявив бажання проживати разом з позивачем та його дружиною. На даний час позивач проживає в [INFO]. В даному будинку обладнана кімната для дитини, щоб син міг навчатись, гратись та відпочивати. Позивач має роботу, самостійний дохід і місце проживання. Також вони тримають підсобне господарство та обробляють земельну ділянку. Спиртних напоїв позивач не вживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно. Позивач розуміє, що дитина потребує уваги як матері так і батька, тому він в жодному разі зі своєї сторони не буде перешкоджати і не перешкоджає побаченням відповідача з дитиною, але вважає що перебування сина в сімї відповідача негативно впливає на його виховання та здоровя. З свого боку позивач гарантує усе можливе для повноцінного розвитку своєї дитини та хоче, щоб син виріс у сімї, де його люблять та поважають. Позивач має можливість забезпечити належні умови проживання для сина та повною мірою займатись вихованням дитини. Позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з ним, його батьком [PERSON], за адресою: 13501, смт. Попільня, вулиця Космонавтів, 48, Попільнянського району, Житомирської області. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, судові витрати просить покласти на нього. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи Попільнянської РДА [PERSON] в судовому засіданні пояснила, у дитини є належні умови для проживання та розвитку у батька [PERSON], щодо вирішення питання місця проживання дитини покладається на розсуд суду. Малолітній [PERSON] пояснив, що він проживав з народження в смт. Попільні Житомирської області, після розлучення батьків він проживав з матірю в місті Вишневому Київської області. У нього з матірю склалися не дуже хороші відносини, він не може знайти з нею спільну мову. Мати його часто бє та заставляє багато працювати в будинку. 7 березня 2018 року в нього з матірю виник конфлікт, в ході якого мати рукою штовхнула його в плече і він вдарився головою об стіну, внаслідок чого у нього була гематома на голові. Після цього конфлікту мати забрала документи із школи в місті Вишневому і з цього часу він став проживати з батьком в смт. Попільня та ходити до Попільнянської гімназії. В нього з батьком добрі відносини, батько його не бє, все йому купує, він тут грає в футбол та має багато друзів. В смт. Попільня з батьком йому краще жити, а тому він хоче проживати з батьком, а до мами, в місто Вишневе, їздити в гості на вихідні дні. З співмешканкою батька Наташею, в нього добрі відносини, вона його не ображає. Коли батько на роботі то він з тіткою Наташею, яка піклується про нього. Свідок [PERSON] пояснила, що з двох років вона знає [PERSON]. Її цивільний чоловік [PERSON] розлучився з дружиною [PERSON], вона вдруге вийшла заміж та виїхала проживати до міста Вишневого, де народила ще двох дочок, і тому сину [PERSON] почала приділяти менше уваги. Коли [PERSON] приїжджав в смт. Попільня до батька то казав, що не хоче їхати до мами, так як мама заставляє його багато робити, має погані відносини з вітчимом, його там часто ображають. В березні 2018 року [PERSON] приїхав засмучений і розповів, що його мама штовхнула в плече і він вдарився головою об стіну. Її цивільній чоловік [PERSON] звернувся в лікарню та до Попільнянського відділення поліції по факту побиття дитини. В даний час дитина проживає з ними в смт. Попільня, між нею та [PERSON] довірливі та дружні відносини, вона його любить як власну дитину, піклується про нього. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON], і знає, що з весни 2018 року його син [PERSON] проживає з ним. Дитина завжди охайна, весела. Інколи бачить, що дитина допомагає по господарству. Вона бачила, що [PERSON] раніше приїжджав на вихідні та на канікули. Вона ніколи не чула, щоб дитину принижували та кричали на нього. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю відповідача [PERSON] Дитина з народження проживала з батьками в неї, пізніше вони розлучились і дочка вдруге вийшла заміж та виїхала в місто Вишневе, крім [PERSON] вона має ще двох дочок. Дочка та її чоловік нормально відносяться до [PERSON]. [PERSON] намовляє дитину проти матері, і через те у них виникають конфлікти. Суд, вислухавши позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, малолітнього [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 лютого 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 025483, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 9 (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 021012, виданого 11 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідок № 1094 від 15 травня 2018 року та № 2850 від 11 червня 2018 року виданих виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] з 28 лютого 2003 року по даний час, веде власне господарство та обробляє земельну ділянку площею 0,12 га (а.с. 8-9). Згідно довідки характеристики № 2835 від 07 червня 2018 року виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрований за адресою: [INFO], скарг від сусідів та компрометуючих даних на нього в селищну раду не надходило (а.с. 10). Довідками № 29 від 11 травня 2018 року та № 33 від 01 червня 2018 року Попільнянської гімназії № 1 Попільнянської селищної ради Житомирської області визначено, що [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 6-А класі Попільнянської гімназії № 1 по даний час, в період з квітня 2018 року батько [PERSON] дійсно цікавився навчанням сина [PERSON] та відвідував гімназію (а.с 11, 13). Відповідно до характеристики на [PERSON], [INFO], виданої Попільнянською гімназією № 1 Житомирської області, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі протягом двох місяців. В учнівському колективі адаптувався швидко та безболісно. До навчання ставиться відповідально, своєчасно готує домашні завдання. Активно працює на уроках. Навчається в повну міру своїх сил, має схильність до предметів гуманітарного циклу. Має добрий загальний розвиток. До вчителів та дорослих ставиться з повагою. До доручень ставиться відповідально. Батько цікавиться навчанням дитини та приділяє належну увагу вихованню сина. Надає допомогу класному керівнику (а.с. 12). Як вбачається з [PERSON] обстеження умов проживання від 19 червня 2018 року, було проведено обстеження умов проживання в будинку за адресою: смт. Попільня, вулиця Космонавтів, 48, Житомирської області, для дитини виділено окрему кімнату для відпочинку, сну та підготовки уроків. [PERSON] перебуває на повному утриманні та вихованні батька. До матері їздить у вихідні дні та під час канікул. Забезпечений шкільним приладдям, сезонним одягом, взуттям. Члени комісії прийшли висновку, що у будинку створено всі належні умови для виховання та утримання дитини. В ході бесіди встановлено, що дитина виявила бажання проживати в сімї батька [PERSON]. На момент обстеження [PERSON] мав здоровий вигляд, був веселий, вільно спілкувався з працівниками служби та співмешканкою батька (а.с 14). В судовому засіданні встановлено факт нанесення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] з боку матері [PERSON] в місті Вишневе, вулиця Л. Українки, 86, Київської області, що підтверджується поясненнями самого малолітнього, довідкою Попільнянської ЦРЛ від 07.03.2018 року (а.с. 47) та висновком № 6/10 Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області (ЖЕО № 670 від 07.03.2018 року). Позивач сплачує аліменти на утримання сина, але має невелику заборгованість по аліментах, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 11 липня 2018 року за № 3827, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за [PERSON] за весь період становить 16\~245 гривень 65 копійок (а.с. 49-53). Проте вказане не впливає на визначення місця проживання дитини, крім того позивач зобовязується найближчим часом погасити дану заборгованість. Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], виданого Попільнянською РДА Житомирської області 16 серпня 2018 року за № 1231/02-14, Орган опіки та піклування райдержадміністрації прийшов до висновку, що на даний час є недоречним визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у звязку з тим, що дитина проживає за спільною згодою між батьками, у батька і в той же час спілкується з матірю, а мати приймає участь у вихованні та оздоровленні сина (а.с. 45-46). У даному висновку Орган опіки та піклування не вирішив спір між батьками про місце проживання дитини і тому позивач [PERSON] звернувся до суду для вирішення даного питання. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~\~\~\~1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно\~статті 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до частини другої \~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В судовому засіданні 02.11.2018 року малолітній [PERSON] висловив свою думку, що йому краще проживати з батьком [PERSON] Статтею 161 СК України\~передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~\~\~\~1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, в зазначеній статті вказано, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої\~Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей»\~та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Отже, закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії»\~\~від 07 серпня 1996 року, § 78). У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2)\~\~\~\~ від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку\~\~про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. За змістом статей\~150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір'ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов'язком батьків діяти в її інтересах. Матеріалами справи підтверджено, що позивач позитивно характеризуються, працює неофіційно. Характеризуючих даних в матеріалах справи на відповідача [PERSON] немає. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved