Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що шлюбні відносини фактично припинилися, сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї не можливе. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей, дочку - [PERSON] [INFO], яку, як зазначає позивач, відповідач відмовився реєструвати на своє ім'я та сина [PERSON] [INFO]. Спору, щодо виховання дітей та поділу спільного майна не має. Крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітнього сина. Позивач в судове засідання не прибув, згідно письмової заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперчила. Відповідач в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви позов в частині розірвання шлюбу та місця проживання дітей визнав та зазначив, що в даний час не є співзасновником поліграфічної фірми «Дейв» і що наведені позивачем дані про його заробіток не є дійсними. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. 13.10.2007 року відділом РАЦС Святошинського РУЮ м.Києва між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1531. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей, дочку - [PERSON] [INFO] яку, як зазначає позивач, відповідач відмовився реєструвати на своє ім'я та сина [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини фактично припинилися, сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї не можливе. Спору, щодо виховання дітей та поділу спільного майна не має. Крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. ст. 180, 181,182, 185 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі або у натуральній формі, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів. Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 тієї ж постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення для справи, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно встановити на користь позивачки по справі має сплачуватись у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача у справі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час суд критично відноситься до вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки ані розмір заробітної плати відповідача ані його місцепрацевлаштування не пітверджено належними доказами, як і не підтверджено те, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, суд також критично відноситься до вимоги позивача про залишення проживання дітей після розлучення з останнім, оскільки дана вимога суперечить закону так, як будь-якого спору між сторонами щодо місця проживання малолітніх дітей судом не встановлено а визнання відповідачем позову в цій частині суд не приймає оскільки визнання відповідачем позову в цій частині також суперечить закону. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243, 60 грн. грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial