Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дитини для подальшого влаштування. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, які позивачем було усунуто 20 лютого 2014 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що відповідач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з її сином [PERSON] [INFO] відповідач народила сина [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача та проживає з нею. З червня 2011 року відповідач з дитиною не проживає, її вихованням та матеріальним забезпеченням не займається, веде аморальний спосіб життя, сина не відвідує, його здоров'ям та розвитком не цікавиться. У своїй заяві від 27 листопада 2012 року відповідач відмовилася від батьківських прав відносно свого сина. На теперішній час склалися умови, які шкодять інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 17 грудня 2013 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] Позивач у своєму позові просила позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON]; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача та передати малолітнього [PERSON], [INFO], для подальшого влаштування органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, у своїй заяві від 27 листопада 2012 року справу просила розглянути за її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду представник третьої особи справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с. 53). В актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З червня 2011 року відповідач з сином не проживає, його вихованням, лікуванням та матеріальним забезпеченням не займалася, про що свідчать характеристика відповідача (а.с. 8), постанова Ленінського РВ від 11 листопада 2013 року та лист Ленінського РВ № 43/2470 ЕО від 12 листопада 2013 року (а.с. 10, 11). На теперішній час [PERSON] проживає та зереєстрований разом з [PERSON] (а.с. 7), знаходиться на її вихованні, навчанні, лікування та матеріальному забезпеченні. Своїм висновком орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 1/14-460 від 17 грудня 2013 року вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку органа опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 12), характеристики відповідача (а.с. 8), постанови Ленінського РВ від 11 листопада 2013 року та листа Ленінського РВ № 43/2470 ЕО від 12 листопада 2013 року (а.с. 10, 11) відповідач вихованням дитини не займається, в матеріальному забезпеченні, навчанні та розвитку участі не приймає, тобто ухиляється від виконання обов'язків по її вихованню, у своїй нотаріально посвідченій заяві від 27 листопада 2012 року відмовилася від батьківських прав відносно свого сина (а.с. 6), тому суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] та передати [PERSON] органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Син відповідача [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні та вихованні позивача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON]. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] та утримання сина з дня подання позову, тобто з 12 лютого 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved