Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] 19 січня 2016 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем посилаючись, що 09 березня 2009 року померла її мати [PERSON] і вона є спадкоємцем її майна за заповітом. 25 серпня 2015 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що спадщину вона прийняла, оскільки з 2008 року постійно проживала з матірю за адресою [ADDRESS]. Просила встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала до суд заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що 09 березня 2009 року померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 12 березня 2009 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 22. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Померла [PERSON] 19 червня 1998 року розпорядилася своїм майном на користь дітей: [PERSON] та [PERSON], склавши про це заповіт, посвідчений секретарем Хорошківської сільської ради Лубенського району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 24. [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняв та згідно поданої до нотаріальної контори заяви відмовився від неї. 25 серпня 2015 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропущенням нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO]. Відповідно до акту від 03 листопада 2015 року за № 3383 складеного депутатом [PERSON], паспортистом Піщанської сільської ради [PERSON] в присутності [PERSON] і двох свідків [PERSON], [PERSON], затвердженого Піщанським сільським головою [PERSON], [PERSON] з 10 жовтня 2007 року по 09 березня 2009 року проживала з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та здійснювала за нею догляд, яка його потребувала. Як вбачається з наданих до суду письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживала з матірю [PERSON] до її смерті 09 березня 2009 року за адресою [ADDRESS] і доглядала за нею, оскільки вона була старенькою, часто хворіла і потребувала сторонньої допомоги. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявник [PERSON] та її мати [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] з 10 жовтня 2007 року по 09 березня 2009 року. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту проживання з спадкодавцем має для заявника юридичне значення, для отримання спадщини, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд заяву задовольняє.

Outcome: approved