Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] 04.03.2014 року звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON], 3 особи - [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора, Садівниче товариство «Восточне» про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування. Позивачка [PERSON] зазначала, що 09.06.2000 року на підставі рішення Київської міської ради від 18.11.1999 року №99-5/601 [PERSON] було отримано у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0611 га, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Друга Східна (СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва та на неї оформлено державний акт про право власності на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] - її матір, померла; після смерті матері відкрилась спадщина на її майно, в тому числі на вказану земельну ділянку. У лютому 2011 року спадкоємці [PERSON] (за законом першої черги) - вона (позивачка), а також - [PERSON] та [PERSON] - діти [PERSON], звернулись до 10-ої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Згідно листа нотаріальної контори №1226/02-14 від 28.03.2013 року позивачці ([PERSON].) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв»язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка разом із багаторічними насадженнями має спадкуватись у рівних частках всіма спадкоємцями за законом, позивачка має право на отримання у власність 1/3 частину зазначеної земельної ділянки, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому позивачка ([PERSON].) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0611 га із розташованими на земельній ділянці багаторічними насадженнями, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Друга Східна (СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], 3 особи - Київська міська рада, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на цілу зазначену земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Право приватної власності на землю [PERSON] набула у 2000 році, членом СТ «Восточне» вона була з 1979 року, відвід земельної ділянки було здійснено під будівництво садового будинку. Оскільки [PERSON] залишила заповіт від 24.11.1994 року, посвідчений державним нотаріусом 13-ої Київської державної нотаріальної контори Лаврент»євою Е.О. 24.11.1994 року за №2у-1418, згідно якого вона заповіла садовий будинок [NUMBER], а також зелені насадження та будівлі по вул. Другій Східній (Нижні сади-2) у Дарницькому районі м. Києва [PERSON] (позивачу за зустрічним позовом); цей заповіт на день смерті [PERSON] не змінений та не скасований, позивач вважає, що волевиявлення заповідача було спрямоване на перехід права власності на його ([PERSON].) користь земельної ділянки, на якій розташований садовий будинок з зеленими насадженнями та будівлями, у межах садового товариства, як цілісний садовий комплекс, який не підлягає поділу. Крім того, [PERSON] (позивач) 23.09.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на садовий будинок [NUMBER] з відповідними надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці. Статутом СТ «Восточне» передбачено, що на виділених земельних ділянках можуть будуватися садові будинки площею до 60,0 кв. м, а також господарські будівлі; мінімальні відстані між спорудами садової ділянки повинні бути, зокрема: від туалету до вікон садового будинку - 12 м, від меж сусідньої ділянки до садового будинку - 3 м; при цьому, зі спірною земельною ділянкою межує (згідно кадастрового плану - від літери В до літери Г) земельна ділянка, яка належить [PERSON] (позивачці за первісним позовом), а на межі В - Г знаходяться зелені насадження, які є його ([PERSON].) власністю. Оскільки [PERSON] за життя не змінювала та не скасовувала заповіт на користь [PERSON], позивач за зустрічним позовом просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0611 га, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Друга Східна (СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва та належала померлій спадкодавиці [PERSON] [PERSON], як третьою особою із самостійними вимогами, також подано позовну заяву до [PERSON], Київської міської ради, 3 особи - [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Десята Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на ? частину садового будинку та 1/3 частину земельної ділянки. [PERSON] зазначала, що батьки позивачки ([PERSON].) - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.10.1970 року; [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] від першого шлюбу; батько - [PERSON] помер [INFO]. Під час шлюбу батьками позивачки на підставі рішення Київського міськвиконкому №419/16 від 02.04.1979 року та №746/6 від 04.06.1979 року був збудований садовий будинок на земельній ділянці за вищевказаною адресою, членом СТ «Східне» з 1979 року була мати [PERSON]; у 1995 році згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Києва від 11.08.1995 року було видано свідоцтво про право власності на садовий будинок на ім»я [PERSON] Вважаючи та стверджуючи, що [PERSON] 24.11.1994 року було складено заповіт на весь садовий будинок і зелені насадження, а не на свою частку у спільному майні подружжя, як це мало бути; [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині на користь своєї дочки [PERSON]; в свою чергу, [PERSON] вступила у спадщину після смерті батька [PERSON], отримавши свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно; про існування у [PERSON] свідоцтва про право власності на садовий будинок їй відомо не було; у подальшому, 09.06.2000 року [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, на який розташований садовий будинок, а [INFO] [PERSON] померла; тому спадкування майна [PERSON] має здійснюватись за законом та за заповітом. Спадкоємцем за заповітом від 24.11.1994 року має бути син [PERSON] - [PERSON], за заповітом від 13.09.2009 року на ? частину квартири [ADDRESS] - [PERSON] (онука, дочка [PERSON].), а [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом, які мають право на спадкування майна померлої [PERSON], яке не було включено до складених нею заповітів. Оскільки у лютому 2011 року (після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини) [PERSON] стало відомо про існування заповіту [PERSON] на користь [PERSON], в подальшому - 23.09.2013 року 10-ою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] від 1994 року було видано свідоцтво про право на спадщину на садовий будинок без урахування частки іншого власника садового будинку [PERSON], тому позивачка [PERSON] просила постановити судове рішення, яким: визнати недійсним заповіт [PERSON] від 24.11.1994 року в частині, що передбачає спадкування [PERSON] всього садового будинку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом - від 23.09.2013 року на ім»я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину садового будинку [NUMBER] з відповідними надвірними будівлями та спорудами та на 1/3 частину земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0611 га, що розташовані по вул. Другий Східній (СТ «Восточне») у м. Києві (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, також просили задовольнити у повному обсязі позовні вимоги [PERSON], а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] повністю відмовити; позивач [PERSON] в особі представників [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] - відмовити, застосувавши положення позовної давності до вимог [PERSON]; позивачка [PERSON] та її представник [PERSON]. позовні вимоги 3-ої особи із самостійними вимогами на предмет спору підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, також просили позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити. Представники Київської міської ради, як відповідача та третьої особи, представники 3-х осіб - Головного управління юстиції у м. Києві, Десятої Київської державної нотаріальної контори, Садівничого товариства «Восточне» - в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; до матеріалів справи надали пояснення із заявами щодо розгляду справи за відсутності їхніх представників (крім Київської міської ради) - а.с.121-123, 200, 208-212, 228. Заслухавши пояснення сторін та представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, матеріали приєднаної справи №2-705/12, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] (за зустрічним позовом) підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] має бути відмовлено, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.10.1970 року (а.с.45). [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] і [PERSON] (а.с.46); [PERSON] та [PERSON] є сином та дочкою [PERSON] від першого шлюбу (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] (а.с.43); [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно матеріалів спадкової справи №1296 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.59-96 справи №2-705/12), із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці: [PERSON] - 11.11.2010 року, [PERSON] - 04.02.2011 року та [PERSON] - 05.02.2011 року. [PERSON] залишила заповіт від 24.11.1994 року, посвідчений державним нотаріусом 13-ої Київської державної нотаріальної контори Лаврент»євою Е.О. 24.11.1994 року за №2у-1418, згідно якого вона заповідала садовий будинок [NUMBER], а також зелені насадження та будівлі по вул. Другій Східній (Нижні сади-2) у Дарницькому районі м. Києва - [PERSON]; цей заповіт на день смерті [PERSON] не змінений та не скасований (а.с.49). З матеріалів спадкової справи №1296 вбачається, що до спадкового майна після смерті [PERSON] також віднесено - садовий будинок [NUMBER] по вул. Другій Східній (Нижні сади-2, СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва та земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 0,0611 га по вул. Другій Східній (Нижні сади-2, СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Як вбачається з матеріалів справи №2-705/12, [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], 3 особи - Головне управління юстиції у м. Києві, Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» про визнання заповіту від 24.11.1994 року [PERSON] на користь [PERSON] недійсним; визнання за нею права власності на 4/6 частини садового будинку та земельної ділянки під [NUMBER] по вул. Другій Східній (Нижні сади-2, СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва - в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] та зобов»язання [PERSON] не чинити їй перешкоди у здійсненні права власності на частину садового будинку та земельної ділянки за зазначеною адресою. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено повністю (а.с.250-253, 275-276 справи №2-705/12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2013 року, виданого державним нотаріусом 10-ої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. за реєстровим №6-594, зазначене свідоцтво видано у межах спадкової справи №1296/2010 на ім»я [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на спадкове майно - садовий будинок [NUMBER] з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в садовому товаристві «Восточне» Дарницького району м. Києва, по вул. Другий Східній, який належав померлій [PERSON]; зазначене свідоцтво зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.09.2013 року (а.с.93-98). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 09.06.2000 року, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 18.11.1999 року №99-5/601, земельна ділянка [NUMBER] по вул. Другій Східній (Нижні сади-2, СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва, площею 0,0611 га була передана у приватну власність [PERSON] (а.с.87). Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.1, 2). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що твердження [PERSON] про те, що - оскільки [PERSON] залишила заповіт від 24.11.1994 року, згідно якого вона заповіла садовий будинок [NUMBER], а також зелені насадження та будівлі по вул. Другій Східній (Нижні сади-2) у Дарницькому районі м. Києва [PERSON], цей заповіт вона не змінювала до дня своєї смерті, в тому числі з моменту набуття нею права власності на земельну ділянку (спірну) у 2000 році, тому волевиявлення заповідача було спрямоване на перехід права власності після її смерті саме на користь [PERSON] у тому числі і на земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок з зеленими насадженнями та будівлями, у межах садового товариства, як цілісного садового комплексу, що передбачає також збереження цільового призначення земельної ділянки, - є обґрунтованими, та такими, що відповідають положенням ст.1225 ЦК України. Отже, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їхньої сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] доведені в судовому засіданні та підлягають задоволенню, тобто за [PERSON] має бути визнано право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0611 га, що розташована по вул. Другий Східній (СТ «Восточне») у м. Києві (кадастровий номер [NUMBER]) після смерті [PERSON] За встановлених обставин, оскільки підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, враховуючи преюдиційне значення рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року у справі №2-705/12 за позовом [PERSON] щодо її спадкових прав на садовий будинок та земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0611 га, що розташовані по вул. Другий Східній (СТ «Восточне») у Дарницькому районі м. Києва, суд приходить до висновку про відмову повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON], а також [PERSON] - у даній справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] підлягає також стягненню на користь [PERSON] судові витрати у розмірі по (3654,00 : 2) = 1827,00 грн. - з кожного (а.с.75, 83).

Outcome: approved