Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2015 року заявила позов до свого чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/4 частки від заробітку, щомісячно. До досягнення дитиною повноліття, та 1500 грн. на утримання матері дитини, щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позов мотивований тим, що сторони з вересня 2014 року проживають окремо, дитина залишилась з матір'ю, батько надає допомогу на утримання сім'ї в недостатньому обсязі та нерегулярно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] вимоги позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав, а щодо вимог про утримання дружини просив їх задовольнити частково, визначивши такі аліменти в сумі 500 грн. на місяць, пославшись при цьому на стан здоров'я, необхідність нести витрати на найм житла, необхідність надання допомоги батькам. Судом встановлено таке. Сторони є батьками [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Обставини, покладені позивачем в обґрунтування позову, відповідачем не заперечувались, а тому визнаються судом такими, що відповідають дійсності. Крім того, з огляду на медичні документи, дитина сторін перебуває на диспансерному обліку з приводу вродженої патології. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань, визначених у частці від доходу. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких фактів, та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів. Оскільки, позивачем не оспорювалися підстави та розмір аліментів на утримання дитини, то суд, за наведених вище обставин, вважає відповідні вимоги позову обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується, вимог про стягнення аліментів на дружину, то суд приходить до висновку, що відповідач не в змозі їх виконати в заявленому розмірі. Так, позивачем не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, що [PERSON] працює в Національному авіаційному університеті на посаді доцента кафедри, його посадовий оклад складає 2556 грн. на місяць, загальний розмір заробітної плати, за поясненнями відповідача, становить в середньому 7500 грн. на місяць. На даний час відповідач проживає в гуртожитку, і за найм кімнати сплачує без малого 1500 грн., щомісячно, що підтверджено відповідною довідкою. Простий арифметичний підрахунок вказує, що після сплати аліментів в заявлених розмірах та сплати рахунку за найм житла, у відповідача залишається третина від заробітку. Між тим, з огляду на надані документи, відповідач страждає на хронічні захворювання, має батьків пенсійного віку, на утриманні яких перебуває дочка - інвалід 1 групи з дитинства, що в свою чергу очевидно тягне за собою додаткові витрати. Тому, з огляду на наведені вище обставини та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на дружину може бути задоволений частково, в розмірі стягнень в сумі 700 грн. на місяць, що на думку суду буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Судові витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: partial