Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадщину після її смерті прийняли, в рівних частках кожен, позивач та її рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом на все майно, є його дружина [PERSON] , яка є відповідачем по справі. Частина 1 статті 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 4,6895 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області. цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 1824784800:05:000:0144, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114532 виданого 20 квітня 2004 року Попільнянською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі за № 105, а також аналогічна земельна ділянка (пай), яка належала батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті батька прийняла його дружина, мати позивача, [PERSON] , так як проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Між спадкоємцями досягнуто домовленості про те, що земельна ділянка загальною площею 4,6895 га, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , буде оформлена на ім`я позивача, а належна батькові [PERSON] земельна ділянка, буде оформлена на відповідача. В зв`язку з необхідністю оформити спадкові права на вищевказані земельні ділянки та посвідчення договору про поділ спадкового майна, а саме: земельних ділянок, позивач та відповідач звернулись до нотаріуса, проте отримали відмову через неможливість посвідчення договору про поділ спадкового майна, так як після смерті [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом та зареєстровані права власності на цілу частку нерухомого майна на відповідача, тобто поділ спадкового майна потрібно було зробити до видачі свідоцтва про право на спадщину. Загальна вартість земельної ділянки площею 4,6895 га становить 130875 гривень 79 копійок. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 4,6895 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер:1824784800:05:000:0144, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти того, щоб право власності на земельну ділянку загальною площею 4,6895 га, в порядку спадкування за законом після смерті матері було оформлено на [PERSON] . Розгляд справи просить провести без її участі. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 20 серпня 2020 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації акті цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 11 /а.с. 6 на звороті/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 1973 року Паволоцькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] 06 вересня 1970 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », запис за № 29 /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2008 року Паволоцькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 24 /а.с. 8/. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2006 року Виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис за № 5 /а.с. 8 на звороті/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 червня 2016 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис № 24 /а.с. 9/. Згідно актового запису про народження № 7 від 22 березня 1949 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10/. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 травня 1972 року Попільнянським сільський ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] 14 травня 1972 року уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », запис за № 7 /а.с. 11/. Довідкою № 1209/02-14 від 27 вересня 2016 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області визначено, що після смерті [PERSON] , який народився [INFO] в селі Соколів Брід, Попільнянського району, Житомирської області, та постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та який помер [INFO] , приватним нотаріусом заведено спадкову справу. Станом на 27 вересня 2016 року спадкоємцем, яка прийняла спадщину після його смерті є - [PERSON] , [INFO] /а.с. 13/. Відповідно до довідки № Г-650 від 22 вересня 2016 року Виконавчого комітету Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , уродженець села Соколів Брід, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , і разом з ним проживала та була зареєстрована: дружина - [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданих 04 листопада 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкодавців [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с. 15, 15 на звороті/. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 04 листопада 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкодавця [PERSON] відсутня /а.с. 16/. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 04 листопада 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про Спадкову справу, спадкодавцем вказана [PERSON] , яка померла [INFO] , номер у спадковому реєстрі: 66690674 /а.с 16 на звороті/. Довідкою № 285 від 12 серпня 2020 року виданою Виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області визначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Соколів Брід, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , і на день смерті разом з нею були зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114532 виданого 20 квітня 2004 року, [PERSON] на підставі розпорядження Попільнянської РДА від 25.02.2004 року № 58 є власником земельної ділянки площею 4,6895 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 18/. Як вбачається з Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сформованого 10 листопада 2020 року Відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,6895 га становить 130875 гривень 79 копійок /а.с. 19/. Відповідно до повідомлення № 242/02-14 від 11 листопада 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у посвідчені договору про поділ спадкового майна та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, загальною площею 4,6895 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , так як з матеріалів спадкової справи № 223/2020 року, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що спадкоємцями [PERSON] за законом є її діти [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємцем за законом [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , якій, в межах заведеної спадкової справи, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а тому нотаріус не має можливості здійснити вищевказану нотаріальну дію./а.с. 20/. Як вбачається з Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 419984 виданої 18 жовтня 2019 року, [PERSON] присвоєно другу групу інвалідності з 01.10.2019 року довічно /а.с. 4/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до частини 1 статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Згідно статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з частини 1 статті 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Як вбачається з статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, права власності на вищевказану земельну ділянку площею 4,6895 га в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Outcome: approved