Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] 27 жовтня 2017 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей, котрі проживають з нею, позивачем, на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає Вона, позивач, ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і їй виплачується щомісячна допомога у розмірі 1720 грн. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відомо із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження, про народження та довідки відомо, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки - Софії, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], котрі проживають з позивачем (а. с. 4,5,6, 7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дітей, [PERSON] на даний час проживає окремо від дітей, має регулярний дохід, і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дітей в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved