Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] 24 травня 2019 року пред`явила до [PERSON] позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по 7 травня 2019 року у розмірі 9201,35 грн. та понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 12 400,00 грн. У обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] і рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її, позивача, користь аліменти на утримання сина у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач від спати аліментів ухиляється, жодних коштів не сплачує і на даний час його заборгованість по сплаті аліментів за вказаний період складає 30 067,50 грн., розмір пені через ухилення відповідача від сплати аліментів складає 9201,35 грн. Після закінчення навчання їхній син вступив на навчання до Вишнянського коледжу Львівського національного аграрного університету на денну форму навчання за спеціальністю «право», загальна вартість навчання складає 24 800,00 грн. Оскільки, вона проживає сама, на її утриманні перебуває син, який продовжує навчатися та здобувати освіту, тому її матеріальне становище є вкрай важким, а відповідач ухиляється від сплати аліментів, відтак просила стягнути з нього половину вартості понесених нею коштів на його навчання у розмірі 12400,00 грн. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про судове засідання, що вбачається із повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року видно, що судом ухвалено стягувати з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2016 року до досягнення ним повноліття ( а. с. 7-10). Із довідки про неотримання аліментів та розрахунку заборгованості по аліментах, виданих Самбірським МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 7 травня та 17 травня 2019 року відповідно, видно, що [PERSON] не отримувала аліментів за період з 14 листопада 2016 року по 7 травня 2019 року згідно виконавчого листа № 452/2889/16-ц, який видано 25 травня 2017 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області та заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 7 травня 2019 року становить 30067, 50 грн. ( а. с. 11. 12). Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума пені за прострочення сплати аліментів за період 14 листопада 2016 року по 7 травня 2019 року включно, обчислюється, виходячи із нарахування 1 відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, відповідно до розрахунку, проведеного позивачкою, який є вірним, складає 9201,35 грн. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 185 Сімейного кодексу України втсанволено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Із договору про надання освітніх послуг, квитанцій про оплату та довідки, виданої Вишнянським коледжем, відомо, що між [PERSON] та Вишнянським коледжом Львівського національного аграрного університету укладено договір про надання освітньої послуги і виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме навчання [PERSON] на денній формі навчання у Вишнянському коледжі ЛНАУ, термін навчання складає 3 роки 10 місяців, за спеціальністю право, загальна вартість навчання складає 24 800,00 грн. і [PERSON] дійсно навчається на ІІІ курсі денної форми навчання та замовником у період з грудня 2016 року по березень 2018 року внесено кошти за його навчання у розмірі, передбаченому договором ( а. с. 13, 14, 15-16). За наведеного, позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення в сумі 12 400,00 грн., а саме половину від вартості навчання, виходячи із рівності обов`язку батьків утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач на підставі п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про оплату додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і позов задовольняється повністю, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved