Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON]І, звернулись в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що сімя позивачів складається з пяти осіб, які проживають в кімнаті №39 в будинку по вулиці Стрілецькій, 31 у м. Вінниці. Будинок перебуває в комунальній власності, на балансі в департаменті житлового господарства міської ради, а виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по вказаному будинку є товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕО». Вказаний будинок мав раніше статус гуртожитку, тому кімната, в якій вони проживають не обладнана окремою кухнею, коридором та санвузлом. Зручності на поверсі в загальному користуванні всіх мешканців, що підтверджується технічним паспортом на кімнату №39 та планом поверху. Кімната, яку займають позивачі, має житлову площу 27,1 кв.м., та належить кожному із членів сімї на праві приватної власності по 1/5 частки, у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, видане згідно з рішенням виконкому Вінницької міської ради від 25.0б.2009р. №1435. Навпроти їх кімнати через коридор, в кімнаті №35 проживав одинокий чоловік, який у 2016 році помер. Кімната, яку він займав була приватизована, а тому належить міській раді і є комунальною власністю. [PERSON] звернулась на особистий прийом до міського голови [PERSON] з проханням дозволити їй та її сімї вселитись в дану кімнату, оскільки проживати в одній кімнаті з трьома дітьми, в тому числі враховуючи, що дочка вже повнолітня, дуже незручно, тісно та некомфортно. Врахувавши, що [PERSON] працівник комунального закладу (працює в дитячому садочку №23), кількість членів сімї, та те, що ми потребуємо поліпшення житлових умов (перебуваємо на квартирній черзі при виконкомі), міський голова дозволив їм зайняти вказану кімнату. В подальшому, на підставі листа директора департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 19.09.16р. за вих.№20-00-003-26977 на адресу директора ТОВ «ЖЕО», [PERSON] було надано дозвіл вселитись в житлове приміщення, а саме в квартиру №35 в будинку по вулиці Стрілецькій, 31 у м. Вінниці. На підставі вказаного листа та її заяви товариством «ЖЕО» було відкрито особовий рахунок на її імя. Оскільки вказана кімната була в занедбаному стані, то перших місяців три вони проводили в ній ремонт, а потім позивачі стали там проживати, а чоловік та сини залишились в кімнаті №39. Позивачі витратили значні для кошти на проведення ремонту та доведення кімнати в задовільний житловий стан, а тому на підтвердження даного факту було складено акт від 27.12.2016р., в якому сусіди засвідчили факт проведення ремонтних робіт в кімнаті №35 саме власними силами їх сімї. Крім того, в підтвердження того, що позивачі власними силами закупляли матеріали для ремонту та проводили ремонт, наявні квитанції про купівлю матеріалів, а також фотокартки кімнати, зроблені до та після ремонту. На сьогоднішній день вказана кімната має пристойний житловий стан, який відповідає технічним та санітарним вимогам. Однак, позивачі позбавлені можливості оформити право власності на займане житло, тобто приватизувати його, оскільки не зареєстровані у ньому, а у відповідних органів відсутні правові підстави провести реєстрацію їх місця проживання, оскільки їх вселення відбулось на підставі листа, а ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла відсутні. Житлово-експлуатаційною організацією - товариством «ЖЕО» по особовому рахунку №270021, відкритому на імя [PERSON], за користування та споживання послуг нараховуються платежі на двох чоловік, вона сплачує за них добросовісно та вчасно, що підтверджується квитанціями. За весь час проживання в кімнаті №35 будинку №31 по вул. Стрілецькій ні житлово-експлуатаційна організація, ні виконком міської ради не висували до них жодних претензій, тобто фактично вони визнають їх право на проживання та користування, жилим приміщенням, однак дане житло не закріплено за ними законодавчо та документально, що позбавляє їх права на реєстрацію в ньому та в подальшому на приватизацію займаного житла. В кімнаті, в якій позивачі зареєстровані, проживати дійсно немає змоги, вони створюють один одному побутові незручності, оскільки двоє хлопчиків, яким вже по десять років інколи елементарно не мають змоги зробити уроки за відсутності вільного місця, а дочка та [PERSON] змушені виходити в туалет перевдягнутись, щоб не створювати для хлопчиків незручності. Просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право користування жилим приміщенням - квартирою №35 по вулиці Стрілецькій, 31 у м. Вінниці. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду. Враховуючи думку позивачів, вимоги\~ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2009 р., виданого виконкомом Вінницької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з часткою 1/5 кожному (а.с.12). В ході розгляду справи судом встановлено, що власник квартири № 35 житлового будинку по вул. Стрілецькій (кол. Червоноармійська), 31 помер. На підставі листа Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради № 200-00-003-26977 від 19.09.2016 р., [PERSON] та [PERSON] вселились у дане житлове приміщення. У своєму листі Департамент житлового господарства Вінницької міської ради дав дозвіл на вселення [PERSON], з метою запобігання самовільного заселення та схоронності квартири № 35 житлового будинку по вул. Стрілецькій (кол. Червоноармійська), 31. Досліджуючи правомірність дій позивачів та достатність правових підстав для визнання за ними права користування квартирою № 35 житлового будинку по вул. Стрілецькій (кол. Червоноармійська), 31, суд звертає увагу на наступному. За приписами ст. 52 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються\~\~громадянам\~\~за\~\~спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства,\~\~установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених\~\~Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Разом з тим, ст. 58 Житлового кодексу України визначає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до\~ст. 61 Житлового кодексу України\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Таким чином, нормами житлового законодавства визначено, що підставою виникнення суб'єктивного права на житло, тобто набуття права користування конкретним житловим приміщенням, є вселення в нього в установленому порядку, що можливо або шляхом отримання ордера, або вселення в якості члена сім'ї наймача, або в якості власника. Вказаної позиції притримується також Департамент житлового господарства Вінницької міської ради, який у листі від 30.05.2017 р. зауважив, про відстуність правових підстав для вселення [PERSON] до квартири через відстуність ордеру на неї (а.с.31) \~Таким чином, суд звертає увагу, що наявність квитанцій про ремонт кімнати, вчасна оплата комунальних послуг не підтверджують законності та правомірності користування позивачами спірною квартирою № 35 житлового будинку по вул. Стрілецькій (кол. Червоноармійська), 31. Враховуючи той факт, що позивачі не отримували ордер на вселення до зазначеної вище квартири, на думку суду ними порушено встановлений ЖК України порядок вселення до житлового приміщення. Разом з тим, згідно положень частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої та другої\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст. 212 ЦПК України\~з врахуванням положень ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Пленум Верховного суду України у пункті 3\~постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~роз'яснив судам, що відповідно до положень статей 10\~і 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.\~ Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права користування житловим приміщенням є безпідставники, а тому в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає, так як її позовні вимоги залишені без задоволення. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 52, 58, 61 ЖК України,

Outcome: dismissed