Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , (далі - відповідачі), в якому, просив визнати останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилався на те, що він проживає у вказаній вище квартирі, яка була надана йому та його синам, [PERSON] та [PERSON] , на підставі ордеру на жиле приміщення №29/2018, виданого 16.10.2018 року Виконавчим комітетом Макарівської селищної ради VII скликання Київської області. Ордер на жиле приміщення видано на підставі витягу із списку розподілу жилої площі для постійного проживання у Львівському гарнізоні, погодженого протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України від 12.08.2016 року №258, рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради VII скликання Київської області від 20.09.2018 року №088 «Про затвердження витягів зі списку розподілу жилої площі та видачу ордерів». Оскільки, сини, тобто відповідачі у справі, починаючи з вересня 2019 року не проживають у зазначеній вище квартирі, змінивши своє місце проживання, що підтверджується відповідними Актами про фактичне місце проживання від 12.09.2019 року, 20.12.2019 року, 16.04.2020 року, 20.08.2020 року, 15.10.2020 року та від 10.12.2020 року, просив їх визнати такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням. Ухвалою суду від 08.02.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 08.02.2021 року та позовну заяву з додатками відповідачам направляли за адресою місця проживання, вказаною у позові, проте, а ні поштові виправлення, а ні повідомлення про вручення поштового відправлення до суду не повернулись. Крім того, відповідачі про розгляд справи були повідомлені відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25, 26), яке було розміщене на сайті 08.02.2021 року, а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 01.03.2021 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду надійшли письмові заяви, в яких вони просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі витягу із списку розподілу жилої площі для постійного проживання у Львівському гарнізоні, погодженого протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України від 12.08.2016 року №258, рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради VII скликання Київської області від 20.09.2018 року №088 «Про затвердження витягів зі списку розподілу жилої площі та видачу ордерів», виконавчим комітетом Макарівської селищної ради VII скликання Київської області 16.10.2018 року видано ордер на жиле приміщення №29/2018 гр. [PERSON] з сім`єю з 2-х чоловік на право зайняття жилого приміщення у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - син. Те, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9). Як вбачається з Актів про фактичне місце проживання особи від 12.09.2019 року (а.с. 13), від 20.12.2019 року ( а.с. 13-зворот), від 16.04.2020 року (а.с. 14), від 20.08.2020 року (а.с. 14-зворот), від 15.10.2020 року (а.с. 15), від 10.12.2020 року (а.с. 15-зворот), [PERSON] , зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , його син [PERSON] та син [PERSON] , за вказаною адресою фактично не проживають. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР. При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Ордеру на жиле приміщення, що посвідчує право заняття жилого приміщення, виданого но його ім`я із сім`єю з 2-х чоловік, а саме сина [PERSON] та сина [PERSON] , однак більше року [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі не проживають без поважних причин, відповідно не сплачують комунальних платежів, витрат на утримання майна не несуть, що порушує права позивача на вказану квартиру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках, тобто по 420,40 грн. з кожного. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved