Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ШУ «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом при нещасному випадку на виробництві, грошову суму в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 26.08.2015 по 04.01.2021, звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок за таких обставин. 18.05.2020 об 11.50 годині позивач прибув на територію промислового майданчика відповідача для виконання роботи у II зміну; о 13.50 годині позивач спустився в шахту і направився до місця виконання змінного завдання; о 14.20 годині прибув на місце ведення буріння шпурів, разом з іншими робітниками дільниці було демонтовано 11 стійок аркового кріплення; в процесі буріння о 18.00 годині в момент, коли позивач вилучав буровий інструмент із шпура, сталося відшарування від погруддя виробки фрагмента породи 1,0 * 0,8 * 0,4 м, який з висоти 2 м впав на нього, що призвело до його травмування. Після надання першої допомоги позивач був госпіталізований до травматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна лікарня» Мирноградської міської ради, де перебував на стаціонарному лікуванні з 18.05.2020 по 09.06.2020. В результаті нещасного випадку позивачу діагностовано: множинна травма, закриті косо-поперечні уламкові переломи середньої третини - верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, відкритий косий перелом середньої третини - верхньої третини основної фаланги 5 пальця з незначним зміщенням, обширна забита рана 4 пальця лівої кисті, забій, садно нижньої третини лівого плеча, нижньої третини лівого стегна, верхньої третини лівої гомілки. Посилається на Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 01.07.2020, за яким вказаний нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві; причини нещасного випадку - невиконання вимог інструкцій з охорони праці (неприведення виконавцями робіт свого робочого місця в безпечний стан при виконанні буріння шпурів, неякісна оборка небезпечних навісів породи в місці ведення робіт); невиконання посадових обов`язків (відсутність належного контролю за безпечним веденням робіт на дільниці з боку посадових осіб). Зазначає, що внаслідок вищезазначеного нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, 19.11.2020 йому вперше за результатами огляду в Міжрайонній травматологічній медико-соціальній комісії м.Покровська встановлено стійкий ступінь втрати професійної працездатності - 25 % у зв`язку із трудовим каліцтвом 18.05.2020. Стверджує, що після отриманого травмування порушено його нормальні життєві зв`язки; фізичний біль і суттєве обмеження у лівому колінному та гомілковостопному суглобі не дають вести активну діяльність, не дають змоги спокійно відпочивати; характер трудового каліцтва свідчить про неможливість повного відновлення стану здоров`я, що викликає у позивача страждання та переживання; із-за наслідків травмування позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в сім`ї. Вказаним позивачу спричиняється моральна шкода, яку останній оцінює в 50 000 грн. Ухвалою суду від 05.03.2021 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали (а.с.26). Відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що вимога позивача про стягнення 50 000 грн, як компенсації моральної шкоди, є безпідставно завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, та зазначає, що якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, то встановити суму моральної шкоди із умовного розрахунку за 1% - 500 грн, тобто не більше 20 000 грн, в остаточній частині позову в задоволенні просить відмовити. Посилається на те, що розслідуванням встановлено, що наряд на виконання робіт було видано під підпис з реєстрацією у книзі нарядів дільниці ГПР-3, з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці по професіям та видам виконуваних робіт. Наголошує, що відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу, а позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та наслідки невиконання вимог техніки безпеки. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством (а.с.36-37). Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - третя особа) надало письмові пояснення, за змістом яких просить винести рішення у справі на розсуд суду та вказує, що 19.11.2020 міжрайонною травматологічною МСЕК м.Покровська позивачу встановлено 25% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом на ПрАТ «ШУ «Покровське» з датою переогляду 19.11.2021, на підставі чого 15.12.2020 позивач звернувся до Покровського відділення Управління з заявою про призначення йому страхових виплат у зв`язку з травмою на виробництві і 24.12.2020 Покровським відділенням винесено Постанови №0538/7729/7729/5, №0538/7729/7729/6 про призначення позивачеві страхових виплат (а.с.32). Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з трудовою книжкою [NUMBER] позивач з 26.08.2015 по 04.01.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем на посадах працівника підземного з повним робочим днем у шахті; 04.01.2021 позивач звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.8-14). За змістом Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 18.05.2020 о 18.00 годині, форми Н-1/П від 01.07.2020 - 18.05.2020 об 11.50 годині позивач прибув на територію промислового майданчика відповідача для виконання роботи у II зміну (згідно графіку виходів робітників дільниці ГПР-3 на травень 2020 року); в період з 12.00 години до 12.30 години позивач разом з іншими прохідниками отримав наряд буріння шпурів під буро-підрівні роботи; о 13.50 годині позивач спустився в шахту і направився на місце виконання змінного завдання; о 14.20 годині прибув на місце ведення буріння шпурів, разом з іншими робітниками дільниці було демонтовано 11 стійок аркового кріплення; в процесі буріння о 18.00 годині в момент, коли [PERSON] вилучав буровий інструмент із шпура, сталося відшарування від погруддя виробки фрагмента породи 1,0*0,8*0,4 м, який з висоти 2 м впав на позивача, що призвело до його травмування. Після надання першої допомоги позивач був госпіталізований в травматологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна лікарня» Мирноградської міської ради (а.с.15-20). З 18.05.2020 по 09.06.2020 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «МЦМЛ» ММР та за результатом нещасного випадку позивачу діагностовано: множинна травма, закриті косо-поперечні уламкові переломи середньої третини - верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, відкритий косий перелом середньої третини - верхньої третини основної фаланги 5 пальця з незначним зміщенням, обширна забита рана 4 пальця лівої кисті, забій, садно нижньої третини лівого плеча, нижньої третини лівого стегна, верхньої третини лівої гомілки (а.с.23). З вищезазначеного акту від 01.07.2020 вбачається, що вказаний нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві; причини нещасного випадку: організаційна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці (не приведення виконавцями робіт свого робочого місця в безпечний стан при виконанні буріння шпурів, неякісна оборка небезпечних навісів породи в місці ведення робіт); невиконання посадових обов`язків (відсутність належного контролю за безпечним веденням робіт на дільниці з боку посадових осіб); особами, дії яких призвели до нещасного випадку, є: гірничий майстер дільниці ГПР-3 ПрАТ «ШУ «Покровське» (порушення п.16 гл.5 розд.IV Правил безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом №62 від 22.03.2010; пп.4.2 Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з проведення гірничої виробки, затвердженої директором ПрАТ «ШУ «Покровське» 25.10.2019; п.2.11 Колективного договору підприємства на 2017-2019 рр.); прохідники дільниці ГПР-3 ПрАТ «ШУ «Покровське», в тому числі, позивач (порушення п.1 гл.5 розд.IV Правил безпеки у вугільних шахтах, п.1.11 Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінки в шахті прохідника). Внаслідок вищезазначеного нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивачу 19.11.2020 вперше за результатами огляду в Міжрайонній травматологічній МСЕК м.Покровська встановлено стійкий ступінь втрати професійної працездатності - 25 % у зв`язку із трудовим каліцтвом 18.05.2020 (довідка серії 12ААА №093426, дата переогляду 19.11.2021 (а.с.21). Відповідно до довідки МСЕК від 19.11.2020 про невизнання інвалідом позивач після огляду 19.11.2020 не визнаний інвалідом (а.с.22). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Приписами ст.173 КЗпП за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обов`язки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.9 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У п.13 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що факт установлення позивачу трудового каліцтва, отриманого на підприємстві відповідача 18.05.2020, яке призвело до втрати його професійної працездатності на 25%, проходження медичного лікування наслідків такого трудового каліцтва, відчуття больових синдромів, вказує на спричинення позивачу моральних страждань, втрату нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже - на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, а саме, встановлення позивачу 25% втрати професійної працездатності, глибину фізичних та моральних страждань позивача, на яку впливає характер та місце отриманих ним травм, відчуття больових синдромів, обмеження в рухах та одночасно, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що сума моральної шкоди, заявлена позивачем в розмірі 50 000 грн, є завищеною, з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 25 000 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог (50% від 908 грн).

Outcome: partial