Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачкою та відповідачем 10.06.2016 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, через різні погляди на життя, шлюбних відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, більше одного року проживають окремо. Тому вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. Спору про те, з ким проживатимуть діти, не має. Діти потребують матеріального забезпечення, яке відповідач не бажає надавати в добровільному порядку. Просить суд, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Дітей - [PERSON] та [PERSON] залишити проживати разом з матір»ю - [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позові, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, просив призначити аліменти із мінімальної заробітної плати, оскільки він на даний час ніде не працює. Не заперечив проти позовних вимог в частині залишення проживати дітей разом з позивачкою [PERSON] Представник органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому - Шатров В.В. в судовому засіданні пояснив, що враховуючи інтереси дітей, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] за адресою її місця проживання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступнихвисновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.06.2016 року, між [PERSON] та [PERSON] 10 червня 2016 року був зареєстрований шлюб, про що Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області складено відповідний актовий запис за № 39. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, спільне господарство не ведуть,більше одного року проживають окремо і їх шлюб існує лише формально. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 21.07.2016 року [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 21.07.2016 року [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Однак, судом встановлено, що вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно є необґрунтованою. А тому, суд приходить до переконання, що дана вимога підлягає до частково задоволення в частині стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що враховуючи інтереси дітей, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] за адресою її місця проживання, що стверджується висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 27.12.2017 року за № 669/12-34.

Outcome: partial