Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] в лютому 2016 року заявив позов про стягнення з [PERSON] 16209,94 грн. на погашення заборгованості за договором позики. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань. [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. Судом встановлено таке. 02.06.2014р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, за яким перший наддав, а друга прийняла безпроцентну позику в сумі 8000 грн. на строк до 15.07.2014 року. Відповідно до п. 3 договору, позичальник зобов'язалась своєчасно повернути позику. Пунктом 7 договору сторони визначили, що за прострочення виконання зобов'язань за договором позичальник виплачує пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а суму позики виплачується з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність цього спору вказує на те, що [PERSON] зобов'язання за договором не виконала. Згідно з п. 6 договору, якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до визначеного строку, позикодавець має право, починаючи з наступного дня після цього строку, пред'явити цей договір до стягнення. Разом з тим, ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Останньою нормою передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому проценти на пеню не нараховуються. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики, що виникла станом на 22.02.2016р., в сумі 16209,94 грн., в тому числі: 8000 грн. - сума позики; інфляційні втрати - 4895,97 грн. (8000 грн. х 1,612 (сукупний індекс інфляції за період з 16.07.2014р. по 22.02.2016р.) - 8000 грн ); 3% річних - 385,97 грн. (8000 грн. х 3% х 587 (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році)); пеня - 2928 грн. (8000 грн. х 0,1% х 366 (кількість днів прострочення)). Отже, позов підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved