Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] (адреса: [ADDRESS]) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (адреса: [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.11.2012 року відділом ДРАЦСу Бориславського МУЮ Львівської області між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім»ї стали різні погляди на сімейні обов»язки, відповідач з самого початку подружнього життя погано ставився до позивача, не цікавиться вихованням дитини та матеріально не забезпечує сім»ю. Спільно сторони не проживають з лютого 2016 року, припинили подружні відносини та ведення спільного сімейного господарства. Стали чужими людьми, перебування у щлюбі є формальним. Майнового спору між сторонами немає. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 05.04.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.05.2018 підготовче провадження відкладено на 29.05.2018 року. Ухвалою суду від 29.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Таким чином, суд вважає, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подавав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках 13.11.2012 року відділом ДРАЦСу Бориславського МУЮ Львівської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис за №169, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно даного свідоцтва прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2013 року у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що у сторін різні погляди на сімейні обов»язки, відповідач [PERSON] погано ставиться до позивача, не цікавиться вихованням дитини та матеріально не забезпечує сім»ю, через що позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON] Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю з лютого 2016 року сторони не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач не бажає миритися, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача, поданої до суду про розгляд справи у її відсутності. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved