Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі відповідач) відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому в результаті травми на виробництві, в розмірі 50 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 06.02.2012 по 02.08.2018, працюючи підземним горноробочим очисного забою 4 розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я. Так, 06.05.2018 під час виконання своїх трудових обовязків позивач, попередньо не впевнившись у відсутності наявності стислого повітря у магістралі трубопроводу діаметром 150 мм, шляхом відкриття крану у місці приєднання РВД 32 до крану, який встановлений на кінцевику трубопроводу, витягнув запобіжну чеку, в результаті чого під тиском 6Атм РВД 32 вивільнився з крану і вдарив його в область обличчя. [PERSON], ГРОЗ дільниці №3 4 зміни Мінмуллін 1.10. та [PERSON] надали йому медичну допомогу. Після надання першої медичної допомоги позивача доставили до травматологічного відділення Мирноградської ЦМЛ з діагнозом: - відкрита поєднана виробнича краніо-фаціальна травма (від 06.05.18) забій головного мозку І ст. з лівобічною первинною недостатністю, окоруховими порушеннями легкого ступеню, локомоторною атоксією, сінкапальними станами, легким психічним розладнанням, численними переломами кісток лицьового скелету, забійна рана, забої мяких тканин обличчя, де він знаходився на лікуванні до 29.05.2018. Коли стан позивача поліпшився, він був направлений на консультацію до нейрохірурга у м.Краматорськ 24.05.2018, де йому поставлений діагноз: відкрита поєднана краніо-фаціальна травма (06.05.2018), забій головного мозку І ступеню з лівобічною пірамідною недостатністю, окоруховими порушеннями, легкою статіко-локомогорною атаксією, сінкапальними станами, легкими психотичними розладами. Множенні переломи кісток лицьового скелету. Забійна рана, забої м'яких тканин голови, обличчя. 26.06.2018 стан позивача погіршився, він був госпіталізований до Покровської ЦРЛ з вищевказаним діагнозом, де знаходився на лікуванні до 06.07.2018. 02.08.2018 позивач був оглянутий на МСЕК, визнаний інвалідом 3 групи по трудовому каліцтву та встановлений ступінь втрати працездатності у розмірі 60% (шістдесят): первин. 50% (п'ятдесят) за трудове каліцтво 06.05.2018, повт.10% (десять) за трудове каліцтво від 13.06.2016, з переглядом 02.08.2019. Визначена потреба у додаткових видах допомоги - медикаментозне та оперативне лікування за наслідками трудового каліцтва; протипоказана важка фізична праця, підземні умови праці. Позивач зазначає, що отриманою ним виробничою травмою йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 50\~000 грн. та яка полягає в тому, зокрема, що він зі здорової людини перетворився на хворого, який змушений тривало лікуватись, він живе відчуттям сильного головного болю, погано спить, постійно роздратований, змушений докладати багато зусиль для нормального існування, звільнений з роботи. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 24\~000 грн. Мотиви незгоди зводяться до того, що позивач при виконанні своїх робочих обовязків не дотримувався правил безпеки, що й призвело до травмування, яке потягло за собою стійку втрату працездатності, що підтверджується актами Н-1 №36 та Н-5 від 30.05.2018. В судове засідання представник відповідача не заявився, надав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням поданого відзиву. Третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надала пояснення, за змістом яких просить розглянути справу без участі представника управління та винесення рішення на розсуд суду. За змістом пояснень позивачу встановлено 60% втрати працездатності з датою переогляду 02.08.2019, у звязку з чим позивачу призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 10\~171,52 грн. та перерахована щомісячна страхова виплата в розмірі 15\~095,20 грн. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Учасниками справи визнано, копією трудової книжки БТ-І №4467665 підтверджено, що позивач працював на підприємстві відповідача з 06.02.2012 по 02.08.2018 гірником очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті; звільнений наказом від 06.08.2018 на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с.20-24). За змістом Актів про нещасний випадок форми Н-1 та Н-5, затверджених директором шахти 30.05.2018, з позивачем під час виконання трудових обовязків, а саме, 06.05.2018, стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав травму - струс головного мозку, забиту рану лобної ділянки зліва, параорбітальну гематому зліва. Причини нещасного випадку: - основна: технічні: механічний вплив на потерпілого рукава високого тиску РВД 32, який знаходився під тиском повітря 6 Атм; - організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці: виконання робіт зі скорочення магістрального трубопроводу стислого повітря 150 на 4 північному конвеєрному штреку центральної панелі блоку 8 без попередньої перевірки наявності у трубопроводі робочого тиску повітря 6 Атм; - організаційна: невиконання посадових обовязків: відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці №3 з боку ІТП дільниці №3 05.05.2018 у 4 зміну; порушення п.16 гл.5 розд. IV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ №62 від 22.03.2010 «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 №398/17693), п.4.3 «Посадової інструкції помічника начальника дільниці з видобутку вугілля», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.». Особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких призвело до даного нещасного випадку, є: - [PERSON], адже допустив виконання робіт зі скорочення магістрального трубопроводу стислого повітря 150 на 4 північному конвеєрному штреку центральної панелі блоку 8 без попередньої перевірки наявності у трубопроводі робочого тиску повітря 6 Атм; порушення п.1 гл.5 розд.IV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ №62 від 22.03.2010 «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 під №398/17693), п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного забою», п.2.9 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.» зареєстрованого в Покровській міській раді за №43 від 04.04.2017; - [PERSON], помічник начальника дільниці №3 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці №3 з боку ІТП дільниці №3 05.05.2018 року у 3 зміну; адже допустив порушення п.16 гл.5 розд. IV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ №62 від 22.03.2010 «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 під №398/17693), п.4.3 «Посадової інструкції помічника начальника дільниці з видобутку вугілля», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.» (а.с.10-19). Вказаний діагноз визначений позивачу висновком по важкості виробничих травм №1853/32 від 08.05.2018 Мирноградської ЦМЛ (а.с.11). У звязку з отриманою травмою позивач перебував на лікуванні в Мирноградській ЦМЛ у травматологічному відділенні, виписаний 30.05.2018 (епікриз - історія хвороби №3891/411, а.с.9), за випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4396/710 стан позивача погіршився та в період з 26.06.2018 по 06.07.2018 він перебував на стаціонарному лікуванні Покровської ЦРЛ з діагнозом: відкрита поєднана краніо-фраціальна травма (травма на виробн.06.05.18), забій головного мозку І ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, с-м ВСД по гіпертонічному типу (кризове теченіе, криз 27.06.18) окоруховими порушеннями, легкою статіко-локомоторною атаксією, сінкопальними станами (29.06.18), легким психотичним розладом; множинні переломи кісток лицьового скелета (а.с.8). За довідками МСЕК від 02.08.2018 №067597 та №051210 позивачу за результатами огляду встановлена третя група інвалідності до 01.09.2019 та ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60%, з яких первинно 50% за трудове каліцтво 06.05.2018, повторно 10% за трудове каліцтво від 13.06.2016, дата переогляду 02.08.2019 (а.с.26-27). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Приписами ст.173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Обовязки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~частин першої\~ третьої\~статті 23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.9 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У п.13 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що факт встановлення позивачу трудового каліцтва, отриманого на підприємстві відповідача, яке призвело до втрати його професійної працездатності на 60% (з яких первинно 50% за трудове каліцтво 06.05.2018, повторно 10% за трудове каліцтво від 13.06.2016), причинило йому фізичний біль, вимусило двічі перебувати на стаціонарному лікування, звільнитись з роботи через невідповідність займаній посаді, апріорі свідчить про спричинення позивачу моральних страждань, заподіяння моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, а саме, встановлення позивачу 60% втрати професійної працездатності, глибину фізичних та моральних страждань позивача, на яку впливає тяжкість отриманої ним травми, постійний головних біль, нудота, втрата місця роботи та можливості працювати за професією, необхідність перенесення операції, та одночасно, враховуючи часткову провину позивача в отриманні такого трудового каліцтва, що призвело до моральних страждань, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, завданий каліцтвом під час виконання трудових обовязків на підприємстві відповідача, дорівнює 35 000 грн. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд зазначає, що згідно з пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Отже, стягнута за рішенням суду моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я не є об'єктом оподаткування доходу платника податку. Окремо суд відмічає, що за змістом ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 493,36 грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог (70% від 704,80 грн).

Outcome: partial