Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Незвиської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] року, як дочкою та матір'ю; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. В позові покликається на те, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.09.1988 р. головою колгоспного двору по [ADDRESS] була [PERSON]. За вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0600 га. [PERSON] померла [INFO] р., після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. На момент смерті [PERSON] з нею у вказаному житловому будинку проживала та вела спільне господарство її дочка - позивачка, якій згідно заповіту [PERSON] заповіла все своє майно. Після смерті матері позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, проте нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться по [ADDRESS]. Звітом про оцінку визначено ринкову вартість даного будинку, яка становить 124 248,00 грн. Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON]. У свідоцтві про народження позивачки її мати записана «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть - «[PERSON]». Така ситуація виникла внаслідок технічної помилки під час складання актового запису про народження позивачки. Довідка Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 327 від 07.05.2018 р. свідчить, що станом на 15.04.1991 р. разом із головою колгоспного двору [PERSON] проживала її дочка - [PERSON], тобто, позивачка. Підтвердженням родинних відносин між позивачкою та [PERSON], як дочкою та матір'ю, є наявність у позивачки заповіту, в якому вказано, що [PERSON] заповідає все своє майно дочці - [PERSON]. Крім того, 08.06.2018 р. державною нотаріальною конторою позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], що також підтверджує факт родинних відносин між ними. Встановлення факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON], яка померла [INFO] р., потрібне позивачці для подальшого оформлення спадкових прав. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Незвиської сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду поступила заява, з якої слідує, що Незвиська сільська рада просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 1964 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, її матір'ю значиться: «[PERSON]», запис за № 21 від 06 березня 1964 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. При одруженні 01 вересня 1985 року з [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO], змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», запис за № 16 від 01 вересня 1985 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 01 вересня 1985 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 05.12.2012 р. секретарем виконкому Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 193, [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок і надвірні споруди, землю, всі цінні документи на землю, на майнові паї, на гроші і на інше майно, все те, що їй за законом належатиме, - заповіла своїй дочці [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року у віці 91 рік в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 03 січня 2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03 січня 2013 р. Незвиською сільською радою. Довідкою виконкому Незвиської сільської ради № 328 від 07 травня 2018 р. стверджується, що на момент смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р., в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані такі члени сім'ї: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO] Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується співзвучністю прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]», а також ідентичністю імені та по батькові спадкодавця «[PERSON]». Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO] року, як дочкою та матір'ю. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 8 вересня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р. слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в с. Воронів по вул. Жовтнева за № 3 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 648, виданою 21.11.2018 р. виконкомом Незвиської сільської ради, стверджується, що в [ADDRESS]. Те, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] була [PERSON], [INFO], підтверджується довідкою № 329, виданою виконкомом Незвиської сільської ради 07.05.2018 р. Станом на 15.04.1991 р. (час ліквідації колгоспних дворів) в згаданому житловому будинку були зареєстровані: [PERSON], [INFO], - голова господарства, двір колгоспника, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - зять, [PERSON], [INFO] - внука, [PERSON], [INFO] - внука, що стверджується довідкою № 327, виданою 07.05.2018 р. виконкомом Незвиської сільської ради. Про зміну дошлюбних прізвищ онуків свідчать копії свідоцтв про шлюб: серії [NUMBER], виданого 22 липня 2008 р. відділом Рацс Івано-Франківського міського управління юстиції про одруження [PERSON] з [PERSON], в шлюбі прізвище «[PERSON]»; серії [NUMBER], виданого 08 червня 2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції про одруження [PERSON] з [PERSON], в шлюбі прізвище «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO] року у віці 53 роки в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14 від 15 жовтня 2016 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15 жовтня 2016 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частиною 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 252/2013 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Гроденківської РДНК Білоконь К.С., стверджено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих в реєстрі за № 669 та № 670 (спадкова справа № 252/2013), виданих 08.06.2017 року, позивачка [PERSON], [INFO], після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину, яка складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Незвиської сільської ради, площами: 0,0362 га, 0,5250 га. Копії Витягів № 48003863 та № 48003915 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданих 08.06.2017 року свідчать, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційні записи про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю [PERSON], спадкодавець [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № [NUMBER], їх ринкова вартість станом на 26.04.2018 р. становить 124 248 грн. Постановою в.о. державного нотаріуса Гроденківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1026/02-31 від 22 травня 2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] р., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON], відносилося до колгоспного двору, а, отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р. належить відповідно частка житлового будинку; частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, колишні члени колгоспного двору, відповідачі [PERSON], [PERSON], - не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved