Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Залишився заповіт від 05.12.1991 року,яким ? частина житлового будинку залишила позивачу. Позивач прийняла спадщину і оформила все згідно діючого законодавства. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.03.2000 року позивачу належить ? частина житлового будинку(площ.49.6 кв.м) з прибудовами на подвір,ї,що за адресою [ADDRESS] У 90-х після смерті матері позивачки, батько одружився з відповідачем і мешкали у будинку за адресою [ADDRESS] [INFO] року батько помер і залишив заповіт, яким у спадок позивачці відійшло нерухоме майно, ? доля будинку [ADDRESS] з прибудовами на подвір,ї. 19.03.2012 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 долі спірного домоволодіння після смерті батька, а [PERSON] ( відповідачка) на 1/12 долю того ж майна. Таким чином позивач стала власником 11/12 долі будинку [ADDRESS], а відповідач - 1/12 долі того ж будинку. Для врегулювання спору з відповідачкою позивачка зверталася до суду. Було проведено судово-будівельну експертизу. Згідно висновкам встановлено,що неможливо провести розподіл житлового будинку в натурі з виділенням 1/12 та 11/12 долі,відповідно до вимог діючого законодавства. Встановлено вартість обох 1/12 та 11/12 долі . Грошова сума в розмірі 32670 грн ( 1/12 доля відповідача) була внесена позивачем на депозитний рахунок Першотравневого районного суду Донецької області для відповідача [PERSON] Згідно рішень Першотравневого районного суду від 21.06.2013 року і додаткового рішення Першотравневого районного суду від 23.07.2013 року, позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] - задоволені, скасовано право власності [PERSON] на 1/12 долю будинку [ADDRESS] і визнано право власності на 1/2 долю за позивачкою [PERSON]. Згідно ухвали колегії судової палати по цивільний справам апеляційного суду Донецької області від 11.11.2013 року рішення Першотравневого районного суду від 21.06.2013 року і додаткове від 23.07.2013 року залишено без змін. Рішення набрали законної сили- 11.11.2013 року. Позивачка стала єдиним власником спірного будинку [ADDRESS] Відповідачка у будинку прописана, але згідно перевірки на предмет фактичного мешкання, встановлено за участю громади Урзуфської сільської ради( а.с.12,13),що відповідачка з 03 вересня 2013 року не мешкає у будинку, особистих її речей у будинку немає. Виписатися добровільно відповідачка не бажає, а тому позивач звернулася до суду з позовом. У судовому засіданні позивач просить визнати відповідача, такою що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], бо відповідачка у листопаді 2011 року найняла авто і вивезла все майно, яке вони з батьком нажили у м. Донецьк,де і мешкає до теперішнього часу. З м. Донецька відповідача викликають на всі судові засідання, де вона була стороною. У домі немає жодної речі відповідачки. Вона сама оплачує комунальні послуги за весь будинок , весь цей час. Крім того просить висилити відповідача із вказаного будинку. Зобов'язати Урзуфську сільську раду Першотравневого району зняти відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS], бо її прописка не дозволяє їй розпорядитися власним майном. Відповідач у судове засідання не прибула , хоча була повідомлена належним чином, оголошення у пресі, про місце та час розгляду справи, а також відповідно до ст.74 ч.5 абз. 4,5 ЦПК України. Повідомленні у пресі підтверджується квитанцією № 45 про оплату оголошення від 27 травня 2014 року.( а.с.78,79) Представник третьої особи до суду не прибув, а надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутність. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали що надані суду, вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно з вимогами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому засіданні. Згідно з вимогами діючого законодавства цей строк складає понад 6 місяців. Причина її відсутності встановлена у суді, виїхала з власними речами у м. Донецьк у 2011 році. Відповідно до статей 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Згідно з ч. З ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Ст. 72 Житлового кодексу передбачено можливість визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки в неприватизованому житловому приміщенні. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно судової практики: Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюють територіальні органи Державної міграційної служби України. Таким чином, що підтверджується й судовою практикою, рішення суду про втрату особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання

Outcome: approved