Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON], [INFO], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) від 21.01.2014 серії [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи № 10/2014 після смерті [PERSON] вбачається, що сторони у даній справі є його спадкоємцями, які прийняли спадщину, подавши нотаріусу відповідні заяви. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є онуками [PERSON] Так, зазначеними особами 17.07.2014 були отримані свідоцтва про право на спадщину, кожною на 1/3 частину земельної ділянки розміром 5,6400 га (кадастровий номер 2323680800:04:005:0004), яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 044347. Постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2014 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,64 га (цільове призначення якої: для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована: Запорізька область, Новомиколаївський район, Веселогаївська сільська рада. Постанова мотивована тим, що спадкодавець не виготовив державного акту на право власності на землю після отримання свідоцтва про право на спадщину. Спірна земельна, площею 5,64 га, розташована на території Веселогаївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 044348. Після смерті [PERSON] зазначена земельна ділянка була успадкована [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.10.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 1927. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 126 ЗК України у чинній редакції, яка діяла і на момент смерті [PERSON], право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Разом з цим, стаття 126 ЗК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 № 1066-VI, в якості документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, визначала свідоцтво про право на спадщину (п. «б» ч. 2). При цьому, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що його положення щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. Отже, за життя спадкодавця, [PERSON], свідоцтво про право на спадщину визнавалось документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Отже, [PERSON] за життя набув права власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 044348, згідно з отриманим ним свідоцтвом про право на спадщину від 30.10.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 1927. За правилом ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Заповіту [PERSON] не залишив. Спірна земельна ділянка, згідно з договором про розподіл спадщини від 23.05.2014, укладеного між сторонами у даній справі, переходить на праві приватної власності позивачам у рівних частинах - по 1/3 кожній. З огляду на викладене, враховуючи домовленість між спадкоємцями про розподіл спадщини, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved