Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивачі посилаються\~на те,\~що вони є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрована відповідач [PERSON] Позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач з 2010 року не проживає у вказаній квартирі, проживає у [PERSON] Федерації та має громадянство РФ. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачі не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого сектором приватизації житла Сєвєродонецької міської ради 06.03.1996. Як вбачається з договору дарування від 31.08.2004 [PERSON] передав належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS] у власність позивачу [PERSON], договір посвідчено державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], номер у реєстрі 1-2206. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 25899 від 21.05.2018 року, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 749 від 22.05.2018, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], окрім них з 2010 року ніхто не проживає. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином,\~враховуючи,\~що відповідач\~[PERSON] за\~місцем реєстрації\~не проживає\~з 2010\~року без\~поважних причин,\~тобто більше\~одного року,\~суд вважає,\~що досліджені\~судом докази,\~свідчать про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 114 в будинку № 11 по вулиці Науки у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 28 від 24.05.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved