Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з 07.06.2019 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки та конфлікти в сім`ї, що також негативно впливає на виховання та психічний стан дитини. З жовтня 2020 року проживають окремо, з цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Враховуючи наведене, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 07.06.2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №49. Ухвалою суду від 04.08.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 01.09.2021 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає та просив їх задовольнити, шлюб розірвати. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 07.06.2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №49; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб а.с. 9). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 10). На даний час позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №1355 від 09.06.2021 року Макарівської селищної ради (а.с. 11). Як вказала позивач, а відповідач визнав, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки та конфлікти в сім`ї, що також негативно впливає на виховання та психічний стан дитини. З жовтня 2020 року проживають окремо, з цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 454 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved