Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] 25 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та непрацюючої дружини посилаючись, що вони з відповідачем мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання не надає, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до їх повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 ч., оскільки вона перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дітей не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, тому необхідно стягувати з нього аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Крім цього встановлено, що позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею 3 річного віку і тому в відповідності до ст.84 ч.2 СК України, що дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] віку 3 років в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку . Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved