Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати спільною сумісною власністю подружжя позивача та [PERSON] (далі відповідач) автомобіль Mercedes-Benz моделі ML230, рік випуску 1999; - визнати за позивачем право власності на майно, яке є спільною власністю подружжя, а саме, 1/2 частину вказаного автомобіля; - визнати за відповідачем право власності у спільному майні подружжя на майно, яке є спільною власністю подружжя, а саме, 1/2 частину вказаного автомобіля. В обґрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрований 05.09.2014, розірваний рішенням суду від 30.10.2020; сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що під час перебування у шлюбі позивач та відповідач вели спільне господарство, в результаті спільних зусиль 21.12.2018 ними був придбаний спірний автомобіль 169\~320 грн. Вказує, що під час останньої сварки з відповідачем було з`ясовано, що він вважає все придбане майно своєю особистою власністю, оскільки правовстановлюючі документи на спірне майно виготовлені на його ім`я. Отже, позивачем та відповідачем не досягнуто згоди у здійсненні поділу спірного майна, яке позивач вважає спільною власністю подружжя. Посилається на приписи статей 60, 69 та 71 СК України. Ухвалою суду від 24.02.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, за клопотанням представника позивача з ТСЦ МВС №1444 витребувано довідку щодо транспортних засобів, зареєстрованих за відповідачем (а.с.37). В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Очеретько Є.О. позов підтримали, зазначивши, що оскільки спірний транспортний засіб був проданий відповідачем під час розгляду справи без узгодження з позивачем його вартості, а саме після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, позивач не заперечує проти стягнення на її користь компенсації 1/2 вартості такого автомобіля в розмірі 169\~320 грн, тобто 84\~660 грн. Відповідач в судове засідання 04.08.2021 не прибув, направивши до суду свого представника адвоката Ільющенка Ю.А., відзив на позов стороною відповідача не наданий. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки спірний транспортний засіб не є спільною сумісною власністю подружжя, адже придбаний в період перебування в шлюбі з позивачем за особисті кошти відповідача. Представник відповідача зауважив, що оскільки спірний автомобіль є особистою власністю відповідача, останній продав його 18.05.2021 за 15475 грн без попереднього узгодження з позивачем та будь-яких коштів їй не передавав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014, який розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2020; від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12-15). Під час перебування сторін у шлюбі були придбані: - 18.04.2015 Mercedes-Benz Vіто 110 CDI, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 1997 р.в., білого кольору (дата реалізації транспортного засобу - 06.02.2016), інформація стосовно придбання відсутня, стосовно продажу складає 1 000 грн; - 26.05.2016 Mercedes-Benz Vіто 112CDI, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 1999 р.в., чорного кольору (дата реалізації транспортного засобу - 18.10.2019), інформація стосовно придбання 30\~000 грн, стосовно продажу вартість зазначена в договорі купівлі-продажу 112\~275 грн; - 08.09.2016 АГ АГ-G 330202-ПБ, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 2007 р.в., синього кольору (дата реалізації транспортного засобу - 13.03.2019), вартість придбання зазначена в договорі купівлі-продажу 10 000 грн, вартість реалізації 44\~615,61 грн; - 21.12.2018 Mercedes-Benz ML 230, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 1999 р.в., чорного кольору (дата реалізації транспортного засобу - 18.05.2021), вартість придбання зазначена в договорі купівлі-продажу 169320 грн, вартість реалізації 15475 грн; право власності на вказані транспортні засобі було зареєстровано за відповідачем (а.с.48, 61, 68). Вказана вартість придбання спірного транспортного засобу відповідає вартості, зазначеній відповідачем у деклараціях майнового стану за 2019р. та 2020р (а.с.17-23, 82-84). За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 18.05.2021 №8131/21/000065 спірний транспортний засіб - Mercedes-Benz ML 230, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 1999 р.в., був проданий відповідачем на підставі договору комісії від 18.05.2021 № 8131/21/000065, укладеного з ТОВ «Інтер Авто Інвест», фізичній особі [PERSON] за 15\~475 грн (а.с.70-71). Відповідно до акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8131/21/000065, спірний автомобіль має пробіг 431\~235 кілометрів, 60% зносу, ціна продажу 15\~475 грн; за висновком про технічний стан спірного автомобіля він знаходиться в задовільному стані (а.с.72). 18.05.2021 був проведений акт огляду реалізованого транспортного засобу, підсипаний продавцем та покупцем без зауважень (а.с.73). Відповідно до інформаційної довідки щодо середньої ринкової вартості КТЗ та Розрахунку вартості КТЗ порівняльним способом, складеним експертом оцінювачем [PERSON] 10.06.2021 на запит представника позивача від 09.06.2021 (а.с.77), ринкова вартість подібного спірному транспортного засобу Mercedes-Benz ML 230, 1999 р.в., на поточну дату становить 159\~830 грн (а.с.87-92). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. За змістом ст.60 СК України та ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Приписами ч.1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. В даній цивільній справі матеріалами підтверджено, учасниками справи визнано, що спірний автомобіль придбаний відповідачем за час шлюбу з позивачем; відповідачем в порушення свого процесуального обов`язку не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на спростування презумпції спільності спірного майна та підтвердження доводів щодо його особистої приватної власності на спірний автомобіль, зокрема наявності ознак, що дозволяють на підставі ст.57 СК України вважати спірний об`єкт особистою приватною власністю відповідача. Між тим, суд вжив заходів із роз`яснення стороні відповідача покладення на нього тягаря доказування в разі заперечення проти визнання спірного об`єкту спільною сумісною власністю, - як в підготовчому засіданні (а.с.63-64), так і в ході розгляду справи по суті. Також суд враховує приписи ст.81 ЦПК України, зокрема ч.6, за якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин у суду відсутні підстави вважати спірне майно таким, що належить виключно відповідачеві. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що спірний транспортний засіб, як такий, що був придбаний під час шлюбу подружжя, є спільним сумісним майном позивача та відповідача, а отже, з огляду на вимоги ст.60 та ст.70 СК України, позивач має право на 1/2 частину спірного автомобіля. Після припинення шлюбних відносин спірний автомобіль залишився у користуванні та розпорядженні відповідача, що визнано сторонами. Під час розгляду справи, а саме 18.05.2021, відповідач здійснив відчуження спірного транспортного засобу за 15\~475 грн без згоди позивача. За приписами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. З аналізу змісту наведеної норми можна дійти висновку, що при укладенні одним із подружжя договору відчуження об`єкту спільного майна, який виходить за межі дрібного побутового правочину, зокрема, як у даному випадку - відчуження спільного автомобіля, має бути письмова згода другого з подружжя, посвідчена нотаріально. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №128/1761/15. Згідно зі ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є в спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена. Вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач в порушення вимог ст.68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача після розірвання шлюбу, а відтак вибуття транспортного засобу 18.05.2021 із спільної сумісної власності подружжя відбулось поза волею позивача та кошти використані не в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Також суд враховує, що у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц та від 09.12.2020 у справі № 301/2231/17 зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Зважаючи на викладене, оскільки відповідач здійснив продаж спірного автомобіля без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, він має відшкодувати останній 1/2 частину ринкової вартості транспортного засобу Mercedes-Benz ML 230, 1999 р.в., визначеної відповідно до наданої стороною позивача довідки експерта оцінювача від 10.06.2021 в розмірі 159\~830 грн, а саме 79 915 грн. Визначення 1/2 частини вартості спірного автомобіля виходячи із ціни, за яку він 18.05.2021 був проданий відповідачем без згоди позивача, порушило б гарантію справедливої сатисфакції позивачу у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Крім того, суд враховує, що стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження такого незадовільного технічного стану спірного транспортного засобу Mercedes-Benz ML 230, 1999 р.в. на час його реалізації 18.05.2021, який би знецінив його вартість до 15\~475 грн. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач порушив майнові права позивача на належну їй частину у праві спільної сумісної власності на автомобіль, відчужив це майно без її згоди та використав кошти на власні потреби, тому позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню, а права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача частини від вартості спірного автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце проживання - [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідач - [PERSON] , зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] .

Outcome: partial