Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] 02.08.2017 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2008 року, актовий запис №10. За час їх спільного проживання в них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання їх спільних дітей. Відповідач працює на посаді єгера Природного заповідника «Горгани», де отримує заробітну плату, яку в основному повністю витрачає на свої потреби, самоусунувся від утримання їхніх дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], сина [PERSON], дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати по справі. В судове засіданні позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просить стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання трьох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати по справі, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути по суті в його відсутність, позов визнає частково, просить зменшити розмір аліментів, а в частині стягнення судових витрат просить в позові відмовити. Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано у виконавчому комітеті Бистрицької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2008 року, актовий запис №10, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). За час спільного їх проживання у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5-7), які проживають з позивачем по справі та фактично знаходяться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою Бистрицької сільської ради № 666/02.2.24 від 16.08.2017 року та актом Бистрицької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.8,16). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стосовно самого розміру аліментів, то в даному випадку суд наголошує на наступне. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, що він працює інспектором з охорони природно-заповідного фонду ІІ категорії Природного заповідника «Горгани» і має стабільний дохід, про що сам не заперечує і що підтверджено довідкою № 174 від 23.08.2017 року, та взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, який достатній для їх нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд, прийшов до переконання, що розмір аліментів може бути визначений щомісячно по 1/2 частині заробітку відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], сина [PERSON] та дочки [PERSON]. З відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави та на користь позивача згідно представлених квитанцій. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved