Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] 15.04.2016р. звернувся до суду із позовом про розподіл майна подружжя, а саме: квартиру за адресою: м.Маріуполь, вул. Азовстальська, б. 89 кв.21. \~\~\~\~ В обґрунтування позову зазначила, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 20.07.1974р. 12.07.2013 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу вони отримали на підставі ордеру двокімнатну кооперативну квартиру за вищевказаною адресою. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру було оформлено на імя колишнього чоловіка. Оскільки сторони не досягли згоди щодо розподілу майна, позивачка змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Просила розподілити між ними спірну квартиру, шляхом виділення по ? частки квартири кожному. \~\~\~\~ У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що у 1982 році, під час шлюбу з відповідачем, вони отримала кооперативну квартиру за адресою м.Маріуполь, вул. Азовстальська, б. 89 кв.21. Членом ЖСК був чоловік, вони під час шлюбу за спільні кошти сплачували пайові внески за квартиру, останній внесок за квартиру було сплачено приблизно у 1991 році. Право власності на зазначену квартиру оформив на своє імя відповідач. Добровільно відповідач відмовляється розподілити квартиру, тому була змушена звернутися до суду. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вони дійсно з колишньою дружиною позивачкою по справі, отримала на підставі ордеру кооперативну квартиру та за спільні кошти сплачували за квартиру пайові внески. Не заперечував, що спірна квартира є спільним майном подружжя, проте добровільно розподілити зазначену квартиру відмовляється. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. \~\~\~\~ Суд, заслухавши сторони, оглянувши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі\~з 20.07.1974 року, який 12.07.2013 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-НО № 249178, видане 12.07.2013р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ММУЮ у Донецькій області. \~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, за час знаходження у шлюбі сторонам було надано квартиру за адресою: м.Маріуполь, вул.Азовстальська, б. 89 кв.21, що підтверджується ордером № 843 від 21.06.1982р., виданим ЖБК «Орджонікідзевський» на підставі рішення виконкому № 305 від 19.05.1982р. Згідно технічного паспорту на квартиру, квартира [ADDRESS] складається з двох жилих кімнат, загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м.(а.с. 10-11) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 червня 2011 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], свідоцтво видане на підставі довідки ЖБК Орджонікідзевський- 139» (а.с.7) 12 серпня 2011 року МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» прийняте рішення про державну реєстрацію квартири за вищезазначеною адресою, реєстраційний номер 34300436.(а.с.8) Відповідно до Прикінцевих положень СК України, прийнятого 10 січня 2002 року, зі змінами та доповненнями, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, положення якого застосовуються до тих правовідносин, що виникли між подружжям після набрання ним чинності Судом встановлено, та не заперечувалось сторона, що пайові внески за спірну квартиру були повністю виплачені позивачем та відповідачем у 1991 році під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому суд до даних правовідносин застосовує норми Кодексу про шлюб та сімю УРСР, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин. За положеннями ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв до 1 січня 2004 року, майно подружжя, нажите за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має право володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного Статтею 29 цього Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, яке є сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються вірними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. За положеннями ст15 Закону України «Про власність», який діяв до 27 квітня 2007 року, та був чинний на момент спірних правовідносин, член житлового, житлового будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Згідно ст. 16 цього Закону, майно нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим законом і Кодексом про шлюб та сімю України. З огляду на наведене, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що спірна квартира підлягає розподілу по 1/2 частці кожному із подружжя. \~\~\~\~

Outcome: approved