Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними давно припинилися. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просила суд позов задовольнити. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечив. Відтак, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24.07.2004 виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2004 (а.с.6). За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.03.2005, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.2009 (а.с.9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частини 3 та 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, спільне господарство та побут не ведуть. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] », про що зазначила у заяві від 10.09.2021. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved