Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що у 1971 р. [PERSON] було видано ордер б\\н на житлове приміщення чотирьохкімнатну квартиру №115 у будинку №21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі. З 1971 р. у вказану квартиру вселилась сімя, яка складалась з батька [PERSON], матері [PERSON], дочки (позивачки) [PERSON] ([PERSON]М.) та брата [PERSON] Однією сімєю проживали до 1990 року. Потім брат [PERSON] створив сімю і переїхав ні інше постійне місце проживання. [PERSON] (дочка [PERSON], по відношенню до якої останнього позбавлено батьківських прав, згідно рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 16.11.2007 р.) проживала у спірній квартирі з 2002 року під опікою позивачки [PERSON] по момент утворення її сімї (цивільного шлюбу з [PERSON]О.) та народження першої дитини [PERSON], 01.01.2009 року. [PERSON] має на праві приватної власності частину чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом МНО [PERSON] під реєстровим № 2816 від 30.10.2009 року. Починаючи з 2009 року, [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) А.О. добровільно з речами виїхала із спірного жилого приміщення на інше постійне місце проживання - квартиру№17 у будинку №81 по вул. Кремлівський у м. Запоріжжі, де мешкала спочатку з цивільним чоловіком [PERSON] та дитиною [PERSON], пізніше з другим чоловіком [PERSON] та другою дитиною [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право користування квартирою 115 в будинку 21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі. Підставою позовних вимог були ст..ст.71,72 ЖК України. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07.05.2014 р. рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житлом, скасовано. Однак, відповідачка з дітьми проживає у [INFO], частина якої належить їй на праві приватної власності, починаючи з 2009 року по теперішній час. На підставі ст..107 ЖК України позивачі просять суд визнати [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житлом квартирою № 115 в будинку № 21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі, зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. У судовому засіданні [PERSON] і представник [PERSON], [PERSON] позов підтримали. [PERSON] позов визнала, підтвердила, що з 2009 року проживає у [INFO]. Представники органу опіки та піклування і МКП Основаніє проти позову заперечують з тих підстав, що у разі позбавлення відповідачки з дітьми права користування спірною квартирою, діти будуть позбавлені можливості прийняти участь у приватизації спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що у 1971 р. [PERSON] було видано ордер б\\н на житлове приміщення чотирьохкімнатну квартиру №115 у будинку №21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі. З 1971 р. у вказану квартиру вселилась сімя, яка складалась з батька [PERSON], матері [PERSON], дочки (позивачки) [PERSON] ([PERSON]М.) та брата [PERSON] Однією сімєю проживали до 1990 року. Потім брат [PERSON] створив сімю і переїхав ні інше постійне місце проживання. [PERSON] (дочка [PERSON], по відношенню до якої останнього позбавлено батьківських прав, згідно рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 16.11.2007 р.) проживала у спірній квартирі з 2002 року під опікою позивачки [PERSON] по момент утворення її сімї (цивільного шлюбу з [PERSON]О.) та народження першої дитини [PERSON], 01.01.2009 року. [PERSON] має на праві приватної власності частину чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом МНО [PERSON] під реєстровим № 2816 від 30.10.2009 року. Починаючи з 2009 року, [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) А.О. добровільно з речами виїхала із спірного жилого приміщення на інше постійне місце проживання - квартиру№17 у будинку №81 по вул. Кремлівський у м. Запоріжжі, де мешкала спочатку з цивільним чоловіком [PERSON] та дитиною [PERSON], пізніше з другим чоловіком [PERSON] та другою дитиною [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано такими, що втратили право користування квартирою 115 в будинку 21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі. Підставою позовних вимог були ст..ст.71,72 ЖК України. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07.05.2014 р. рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житлом, скасовано. і вирішено вселити відповідачку з дітьми у спірну квартиру. Однак, відповідачка з дітьми проживає у [INFO], частина якої належить їй на праві приватної власності, починаючи з 2009 року по теперішній час. Усі ці обставити були зясовані під час ухвалення рішення Жовтневим райсудом м. Запоріжжя 04.12.2013 р., під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції при ухваленні рішення 07.05.2014 р., не спростовуються сторонами і в даному судовому процесі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Скасовуючи рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. і, ухвалюючи нове рішення 07.05.2014 р., апеляційний суд зазначив, що На час звернення з позовом (10 квітня 2013 р.)[PERSON] ([PERSON]) не досягла 23 років, а тому відповідно до ст.ст.1,3,15 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, має гарантії на збереження права користування житлом, яке перебуває у комунальній власності, і предявлені до неї позовні вимоги на підставі ст..71 ЖК України не можуть бути задоволені, а права [PERSON] ([PERSON]) і її малолітніх дітей повинні бути захищені шляхом задоволенні її зустрічних позовних вимог про вселення. Набуття [PERSON] права власності на 3/10 частин у іншій квартирі не має значення для вирішення позову, оскільки позов предявлено на підставі ст..71 ЖК України, а не на підставі ст.107 ЖК України. На час розгляду даної справи [PERSON] виконалось 23 роки (її дата народження 16.02.1991 р.) і позов предявлено на підставі ст..107 ЖК України, якою передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З 2009 року по теперішній час [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми на проживає у спірній квартирі 115 в будинку № 21 по пр.. Леніна у м. Запоріжжі, а проживає у 17 у будинку №81 по вул. Кремлівський у м. Запоріжжі, що вона підтвердила, і що встановлено судовими рішеннями. Навіть після ухвалення рішення апеляційним судом Запорізької області від 07.05.2014 р. [PERSON] з дітьми у спірну квартиру не вселилась, хоча суд ухвалив рішення про її вселення. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка недосягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з яким вона проживає,опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Малолітні діти [PERSON] [PERSON], [PERSON] відповідно до зазначеної правової норми проживають разом з матірю [PERSON] Спірна квартирі не є їх особистим майном, тому майнові права дітей не порушуються, на чому робить зауваження орган опіки та піклування.

Outcome: approved