Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з даною позовною заявою в обґрунтування якої зазначили, що вони з відповідачами є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] в м.Українка Обухівського району Київської області, в рівних частинах кожен. Через постійні скандали та неприязні стосунки з відповідачами вони залишили спірне житло. Відповідачі змінили замки на вхідних дверях квартири та не допускають їх до спірного житла, вони вимушені проживати у знайомих. Просять в судовому порядку вселити їх у спірну квартиру, зобов'язати відповідачів надати їм дублікати ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та не чинити перешкод в користуванні вказаною квартирою. Крім того, просять встановити порядок користування спірною квартирою виділивши їм в користування кімнату з балконом, площею 13,4кв.м., відповідачам - 12,1 кв.м., а кухню, коридор, ванну, вбиральню та вбудовані шафи залишити в загальному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що спірна квартира приватизована сторонами у справі, як членами сім'ї та кожному з них належить ? її частина. Він, його дочка та онук зареєстровані у спірній квартирі. Однак фактично ні він, ні інший позивач - його син в квартирі не проживають, оскільки відповідачі цьому всіляко перешкоджають. З донькою та колишньою дружиною у них склались неприязні стосунки, вони його до житла не допускають, змінили замки. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно між сторонами склались неприязні стосунки. Через постійні скандали він вимушений був залишити житло, однак тепер має намір в ньому проживати, просить виділити їм з батьком більшу кімнату, а сестрі з матір'ю та племінником - меншу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що сторони дійсно є співвласниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі фактично постійно проживає їх з позивачем донька [PERSON] з неповнолітнім сином. Вона не оспорює право власності позивачів, однак заперечує щодо встановлення порядку користування квартирою, який запропонований [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Згодна, що позивачі мають право проживати у спірній квартирі, погодилась не чинити їм перешкод, однак щодо визначення порядку користування житлом та виділення останнім більшої кімнати заперечила, оскільки вони з матір'ю є власниками половини квартири в якій також зареєстрований та проживає її неповнолітній син і її права, визначенням саме такого порядку користування квартирою, будуть порушені. З доводами позивачів про існування неприязних стосунків, постійних конфліктів, відсутністю у останніх ключів від вхідних дверей квартири, погодилась. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 30.11.1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку приватизації на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] в м.Українка. Квартира розміром жилої площі 25,5 кв.м. складається з: коридору 8 кв.м., жилої кімнати -13,4 кв.м., жилої кімнати -12,1 кв.м., кухні - 7,5 кв.м., туалету - 1,2 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбудованої шафи - 2 кв.м. Згідно довідки ПОЖ Української міської ради №2134 від 30.07.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON], її син [PERSON] - [INFO] та [PERSON] З наявних у справі матеріалів також вбачається, що позивач [PERSON] звертався до органів внутрішніх справ з питанням користування спірною квартирою. Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.317, ч.1,2 ст.319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Як роз'яснено у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20 встановлено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оцінивши зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що позивачі маючи право на користування спірним жилим приміщенням такого права відповідачами позбавлені, а тому їх права підлягають судовому захистові. Вказані обставини доведені позивачами та визнаються відповідачами в ході розгляду справи. Разом з тим, щодо вимог про встановлення порядку користування спірним приміщенням, то суд підстав для їх задоволення не вбачає, оскільки у разі встановлення порядку користування спірною квартирою у спосіб запропонований позивачами будуть порушені права відповідачів як співвласників спірної квартири, оскільки площа жилих приміщень квартири №137 складає 25,5 кв.м. і відповідно часка кожного співвласника становить 6,35 кв.м., а відповідачів разом частка становить - 12,7 кв.м. Відповідачі заперечили проти виділення їм кімнати площею 12,1 кв.м. з компенсацією частки в площі. Розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд також враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON], якому позивачі просили виділити в користування кімнату спільну з відповідачами, не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Судові витртаи підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial