Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - відповідач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Завалієв А.А.), Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Мелих А.І.), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.08.2017 року Приватним нотаріусом Завалієвим А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 8007. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що їй стало відомо про відкриття Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. виконавчого провадження ВП № 55743121. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] дізналася про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало документи Приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року. Так, Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис від 08.08.2017 року за № 8007, яким запропоновано стягнути з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року у розмірі 195 883,01 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 880,36 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 48 630,93 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 130 567,77 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 9 303,95 грн. 09.02.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. винесено постанову про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження ВП № 55743121, відкритого з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріусом порушено вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого документа за строк більше, ніж три роки; нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; наявності безспірної заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 28.03.2019 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернуто заявнику. 28.03.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 26.06.2019 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року про відкриття провадження у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року про повернення заяви про забезпечення позову. 17.04.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного виконавця Мелиха А.І. надійшло клопотання, у якому останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 26.06.2019 року, здійснювати без його участі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 03.09.2019 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.12.2019 року. 02.12.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на засіданні Вищої ради правосуддя та судове засідання призначено на 31.03.2020 року. 25.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 31.03.2020 року, розглядати без його участі. 27.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного виконавця Мелиха А.І. надійшло клопотання, у якому останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 31.03.2020 року, здійснювати без його участі. 31.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.08.2020 року. 05.08.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні та судове засідання призначено на 30.11.2020 року. 07.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 05.08.2020 року, розглядати без його участі. 24.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 30.11.2020 року, розглядати без його участі. 25.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного виконавця Мелиха А.І. надійшло клопотання, у якому останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 30.11.2020 року, здійснювати без його участі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.03.2021 року. 16.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог та клопотання про заміну неналежного відповідача у справі. У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2013 року стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року у розмірі 78 207,58 грн. та 13.06.2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду. Постановою старшого державного виконавця Другого ВДВС ТМУЮ Дерій О.Р. було закрито виконавче провадження ВП № 39200446, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 13.06.2013 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Отже, у даному випадку не дотримано обов`язкової умови безспірності спору та має місце подвійне стягнення боргу. 16.03.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України та судове засідання призначено на 29.04.2020 року. 28.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 29.04.2021 року, розглядати без його участі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року задоволено клопотання позивача про заміну неналежного відповідача та виключено Приватного нотаріуса Завалієва А.А. зі складу відповідачів, проте залучено останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 09.08.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 26.10.2021 року. 26.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання 26.10.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а від позивача та третьої оби-1 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.08.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, реєстраційний № 8007, щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року у розмірі 195 883,01 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 880,36 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 48 630,93 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 130 567,77 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 9 303,95 грн. (а. с. 12). 09.02.2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихою А.І. винесено постанову про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження ВП № 55743121, відкритого з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 08.08.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 8007 (а. с. 17). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, з 26.11.2014 року по 22.02.2017 року нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями на підставі наданого кредитором оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, виконавчий напис Приватного нотаріуса Завалієва А.А. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було вчинено 08.08.2017 року, відтак, для вчинення виконавчого напису необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Крім того, у порушення вимог чинного законодавства ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису до заяви було додано, зокрема, копію кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як визначено у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження безспірності заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надано тільки розрахунок заборгованості, що був підготовлений працівниками банку станом на 13.06.2017 року, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. Крім того, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, банк просив стягнути з боржника пеню та штраф. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Стягуючи з боржника штраф та пеню, приватний нотаріус у порушення вказаних положень закону, належним чином не перевірив надані банком документи, не перевірив чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором № DNH4KS29640159 від 12.04.2006 року та одержання її боржником. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 08.08.2017 року, вчиненого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 8007 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 195 883'601 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн., що підтверджується квитанцією № 1-936К від 08.08.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 352,40 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved