Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 жовтня 2018 року сторони уклали шлюб у Чорнобаївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 73. Позивач і відповідач мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дитини не мають. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на життя. З травня 2020 року сторони проживають окремо. У зв`язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] 19 жовтня 2020 року звернулася до суду із заявою, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Крім цього, просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, строк на примирення не просив надати. Заперечував проти стягнення з нього на користь позивача повної суми судового збору з причин того, що звернення до суду з позовом було ініціативою позивача. Суду пояснив, що вони дійсно разом не проживають та не ведуть спільного господарства з травня 2020 року. Дитина проживає з позивачем. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Чорнобаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13 жовтня 2018 року серії [NUMBER] . Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 квітня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 3). 19 жовтня 2020 року позивачем подано заяву, у якій позивач просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть та разом не проживають з травня 2020 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved