Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що до 16.07.2019 року вони перебували у трудових відносинах за безстроковими договорами з відповідачем; працювали на посадах операторів верстатів з програмним управлінням механо-складального виробництва. [PERSON] обіймав згадану посаду оператора 5 розряду на названому виробництві з 8.04.2015 року по день звільнення. [PERSON] обіймав посаду оператора 5 розряду на вказаному виробництві з 8.04.2015 року по день звільнення. [PERSON] обіймав посаду оператора 3 розряду на вказаному виробництві з 6.09.2016 року по день звільнення. [PERSON] обіймав посаду оператора 5 розряду на названому виробництві з 11.03.2012 року, також по день звільнення. Через невиконання власником, відповідачем у справі ТОВ «ЛКМЗ», умов Колективного договору на 2019 рік, який набрав чинності 2 квітня 2019 року, у частині оплати праці, визначених п.5.21, виплачувати заробітну плату щомісячно 7 числа - кінцевий розрахунок за попередній місяць і 22 числа - аванс місяця що триває, за власної ініціативи, у згаданий час, позивачі розірвали безстрокові трудові договори з ТОВ «ЛКМЗ» за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України. Згідно довідки ТОВ «ЛКМЗ» №464 від 24.07.2019 року, станом на 22.07.2019 року рахується заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 25973,57 грн., та загальна, за кінцевим розрахунком у сумі 56251,97 грн. Згідно довідки ТОВ «ЛКМЗ» №463 від 24.07.2019 року, станом на 22.07.2019 року, рахується заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 25716,05 грн., та загальна, за кінцевим розрахунком у сумі 49321,61 грн. Згідно довідки ТОВ «ЛКМЗ» №467 від 24.07.2019 року, станом на 22.07.2019 року, рахується заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 22279,67 грн., та загальна, за кінцевим розрахунком у сумі 59209,69 грн. Згідно довідки ТОВ «ЛКМЗ» №465 від 24.07.2019 року, станом на 22.07.2019 року, рахується заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 16995,57 грн., та загальна за кінцевим розрахунком у сумі 38245,80 грн. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 18337,32 грн., [PERSON] - 16440,53 грн., [PERSON] - 15585,62 грн., [PERSON] - 8930,33 грн. Зазначили, що у зв`язку із затримкою у виплаті заробітної плати у період з 16.07.2019р. по 16.08.2019р. власник повинен сплатити, з урахуванням вихідної допомоги, [PERSON] - 110562,85 грн., [PERSON] - 91478,19 грн., [PERSON] - 97074,98 грн., [PERSON] -64171,70 грн. Враховуючи викладене, просили стягнути з відповідача на користь: [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за увесь час затримки виплати, суму 110562,85 грн.; [PERSON] заборгованість у виплаті заробітної плати, вихідну допомогу та заборгованість за увесь час затримки виплати, суму 91478,19 грн.; [PERSON] заборгованість у виплаті заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за увесь час затримки виплати, суму 97074,98 грн.; [PERSON] заборгованість у виплаті заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та заборгованість за увесь час затримки виплати, суму 64171,70 грн. Позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник позивачів в судовому уточнив позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути з відповідача на користь позивачів заборгованість із заробітної плати на підставі довідки відповідача, актуальної станом на 30.09.2019 та середній заробіток за час затримки також станом на цю дату. Представник відповідача надав відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позов визнав частково, не заперечував факт трудових відносин з позивачами та підстави припинення з ними трудових відносин 16.07.2019 року. Зазначив, що у період з моменту звільнення та станом на 12.09.2019(день формування довідок про заборгованість) позивачам частково сплачувалися належні їм при звільнені кошти, у зв`язку з чим борг ТОВ «ЛКМЗ» перед кожним з них (без відрахування податків та зборів) становить меншу суму, ніж зазначено в позові. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до положень ст. 117 КЗпП України середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати , затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100. Відповідно до наданих довідок, та з урахуванням кількості робочих днів у травні і червні 2019р.(два місяці, що передували місяцю звільнення) середньомісячний заробіток позивачів становив: [PERSON] - 18598,45 грн.(середньоденний- 476,88 грн., середньогодинний- 59, 61 грн.), [PERSON] - 17056,20 грн. (середньоденний- 437,34 грн., середньогодинний- 54, 67 грн.), [PERSON] - 18381,45 грн. (середньоденний- 471,32 грн., середньогодинний- 58, 92 грн.), [PERSON] - 11098,00 грн. (середньоденний- 308,28 грн., середньогодинний- 38, 54 грн.). Згідно абз.1 п.8 розділу IV Порядку нарахування, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством-календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень вищеназваного порядку. За викладених обставин та з підстав, передбачених ст. 117 КЗпП України на користь кожного з позивачів підлягали б стягненню кошти, розмір яких повинен визначатися як добуток кількості робочих годин за період прострочення та розміру середньогодинної заробітної плати конкретного позивача. ТОВ «ЛКМЗ» заперечувало проти стягнення зазначених коштів з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в Постанові від 30.01.2019р. по справі № 910/4518/16, відповідно до якої за змістом норм статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу(усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним в запереченні, та просив винести рішення з урахуванням довідки про розмір заборгованість із заробітної плати позивачів, актуальної станом на 30.09.2019р. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що позивачі перебували в трудових відносинах з відповідачем, що не оспорювалося сторонами та підтверджено копіями трудових книжок позивачів(а.с. 35-60). З копій заяв позивачів, трудових книжок позивачів та Колективного договору між адміністрацією ТОВ «ЛКМЗ» і профспілкою єдиної первинної профспілкової організації «ЛКМЗ» вбачається, що вони були звільнені 16.07.2019 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням адміністрації ТОВ «ЛКМЗ» умов колективного договору(а.с. 29-32, 38, 46, 52, 60, 64-69). Вказана обставина також сторонами не оспорювася. Позивачі були звільнені з посад операторів верстатів з програмним керуванням механоскладального виробництва ТОВ «ЛКМЗ»- [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - 5 розряд, [PERSON] -3 розряд. Згідно довідки ТОВ «ЛКМЗ» вих. № 247 від 30.09.2019р., станом на 30.09.2019р.(включно) невиплачена заробітна плата звільненим позивачам становить: [PERSON] -87419,67 грн., яка складається із заборгованості за травень 2019 з податками 2810,78 грн., до виплати 2234,57 грн., червень 2019 з податками 14665,85 грн., до виплати 11688,00 грн., липень 2019(разом з вихідною допомогою) з податками 69943,04 грн., до виплати 56304,14 грн.; [PERSON] -60154,17 грн., яка складається із заборгованості за травень 2019 з податками 1210,38 грн., до виплати 962,25 грн., червень 2019 з податками 11189,51 грн., до виплати 8845,66 грн., липень 2019(разом з вихідною допомогою) з податками 47754,28 грн., до виплати 38247,60 грн.; [PERSON] - 88745,11 грн., яка складається із заборгованості за травень 2019 з податками 2301,37 грн., до виплати 1829,59 грн., червень 2019 з податками 12826,67 грн., до виплати 10307,46 грн., липень 2019(разом з вихідною допомогою) з податками 73617,07 грн., до виплати 59232,28 грн.; [PERSON] - 80311,24 грн., яка складається із заборгованості за травень 2019 з податками 2438,71 грн., до виплати 1938,77 грн., червень 2019 з податками 16317,48 грн., до виплати 12967,56 грн., липень 2019(разом з вихідною допомогою) з податками 61555,05 грн., до виплати 49522,35 грн. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В порушення ст. 116 КЗпП України, при звільненні позивачам не було здійснено відповідні розрахунки по заробітній платі відповідачем. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №910/4518/16 зазначено, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивачів не здійснив з ними остаточний розрахунок по заробітній платі і розмір такої заборгованості сторонами не оспорюється, доказів відсутності вини відповідача в невиплаті даної заборгованості не надано, суд приходить до висновку що відповідач зобов`язаний сплатити позивачам середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 17 липня 2019 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 30 вересня 2019 року, тобто по день прийняття рішення судом. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Пунктом 5 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньої ( годинної) заробітної плати. Пунктом 8 розділу IV Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. З урахуванням зазначеного, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на число робочих днів в період затримки. За період з 17.07.2019 по 30.09.2019 кількість робочих днів складає: липень 2019-11, серпень 2019-21, вересень 2019-21, а всього 53 робочих днів. За змістом відзиву на позов середньомісячний заробіток позивачів становить: [PERSON] -18598,45 грн., середньоденний заробіток-476,88 грн., середньогодинний заробіток, з урахуванням 8 годинного робочого дня -59,61 грн.; [PERSON] -17056,20 грн., середньоденний заробіток-437,34 грн., середньогодинний заробіток, з урахуванням 8 годинного робочого дня -54,67 грн.; [PERSON] - 18381,45 грн., середньоденний заробіток-471,32 грн., середньогодинний заробіток, з урахуванням 8 годинного робочого дня -58,92 грн.; [PERSON] - 11098,00 грн., середньоденний заробіток-308,28 грн., середньогодинний заробіток, з урахуванням 8 годинного робочого дня -38,54 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] складає 476,88х53=25274,64 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь цього позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] складає 437,34х53=23179,02 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь цього позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] складає 471,32х53=24979,96 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь цього позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] складає 308,28х53=16338,84 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь цього позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на необхідність обчислення розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням Наказу по ТОВ «ЛКМЗ» від 12.06.2019 за № 197, яким на липень зупинена дія наказу № 237 від 27.09.2018, згідно якого, починаючи з 17.07.2019 та до кінця липня 2019р., затримка повного розрахунку з кожним з позивачів складала 22.07.19-1 година, 29.07.2019-1 година(всього 2 години), серпень 2019-5 робочих годин, вересень 2019-5 робочих годин, оскільки фактично до 16.07.2019(дня звільнення) позивачі працювали повний робочий час. Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №910/4518/16). Судом встановлено, що позивачі були звільнені за ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку порушенням адміністрацією підприємства умов колективного договору щодо своєчасної виплати заробітної плати та з копій довідок про склад сім`ї та пояснень позивачів вбачається, що вони мають сім`ї та на даний час не працевлаштовані. З урахуванням також і вказаних обставин, суд вважає, що несплата судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки, не є підставою для відмови в задоволенні цих позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6147,20 грн., який складається з: позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі 768 грн. 40 коп. х 4=3073,60 грн. та позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку 768 грн. 40 коп. х 4=3073,60 грн.

Outcome: approved