overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2015 року подала до суду заяву про надання їй права на шлюб із [PERSON] У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що із [PERSON] познайомилася у лютому 2016 року, після чого між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття поваги та любові і з метою створення сім'ї звернулися до Самбірського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, однак у реєстрації шлюбу їм було відмовлено у зв'язку із тим, що вона, заявник, не досягла шлюбного віку, так як на момент звернення їй виповнилося 17 років. Визнання прав на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вагітна терміном 18-19 тижнів. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Законний представник неповнолітньої [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви її дочки [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] просив задовольнити заяву [PERSON], так як він бажає з нею одружитися та створити сім'ю. Представник органу опіки та піклування пояснила, що перешкод у реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає, надання права на шлюб відповідає інтересам неповнолітнього заявника. Заслухавши пояснення заявника, її законного представника та представника органу опіки та піклування, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Із свідоцтва про народження, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та паспорта громадянина України відомо, що заявник [PERSON] народилася [INFO], тобто не досягла шлюбного віку, але їй виповнилося сімнадцять років (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони мають намір зареєструвати шлюб і створити сім'ю, [PERSON] в іншому шлюбі не перебуває, обставин, які перешкоджали б укладенню між ними шлюбу, не встановлено. Із довідки, виданої кабінетом УЗД № 2 діагностичного відділу Самбірської ЦРЛ, вбачається, що [PERSON] вагітна 21 тиждень (а.с. 9). Отже, надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам та інтересам її майбутньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 30 березня 2013 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати, визнати місце проживання дитини з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 березня 2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 172, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, поновити відповідачу [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання дитини з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 07 березня 2015 року зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили, майже 4 місяці не проживає разом, із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2015 року в Виконавчому комітеті Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 01, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання дитини з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 31 липня 2010 року зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та уточнюючи позовні вимоги просила поновити їй шлюбне прізвище «Гуранда». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 липня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 154, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2014 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, поновити позивачу дошлюбне прізвище «Гуранда» та визначити місце проживання дитини з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2018 року звернувся до Кремінського районного суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його мати [PERSON] померла [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Луганськ, причина смерті - гострі виразки шлунково-кишкового тракту. Біловодський РВ ДРАЦС відмовив у видачі свідоцтва про смерть на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є сином громадянки України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2-7). Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №890 від 02 вересня 2018 року, виданих «Державною установою «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 8), [PERSON] померла [INFO] року, в реанімаційному відділенні лікарні, причина смерті - гострі виразки шлунково-кишкового тракту. Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив представнику заявника у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 15). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрована його донька [PERSON], але не проживає в ньому з 2014 року. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору від 24 березня 1972 року (а.с. 5), реєстраційного напису від 17 травня 1984 року (а.с. 6), довідки КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» від 10 вересня 2018 року (а.с. 7) [PERSON] є власником [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с. 8), акту щодо встановлення факту непроживання (а.с. 9) [PERSON] зареєстрована у якості члена сім'ї в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з 2014 року. Згідно копії паспорту відповідача (а.с. 14), остання є громадянкою Російської Федерації та з квітня 2016 року зареєстрована за адресою: вул. [ADDRESS]. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знялася, є громадянкою Російської Федерації та має інше місце реєстрації, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2018 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 жовтня 2009 року вони уклали шлюб, зареєстрований Ілляшівською сіслькою радою Старокостянтинівського району Хмельницькій області, актовий запис №4. Від проживання у шлюбі є двоє неповнолітніх дітей син [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 24 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ілляшівською сіслькою радою Старокостянтинівського району Хмельницькій області, актовий запис №4. Від проживання у шлюбі є двоє неповнолітніх дітей син [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін Серія [NUMBER] від 24.10.2009р.; даними свідоцтв про народження дітей Серія [NUMBER] від 14.06.2010р. та Серія [NUMBER] від 13.02.2014р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2018 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Голубівка /раніше м. Кіровськ/ Луганської області, причина смерті - хронічна недостатність кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-9). Відповідно до довідки про причину смерті №127 від 30 квітня 2018 року, виданої «Державною установою «Кіровська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 11), [PERSON] помер [INFO] року, причина смерті - хронічна недостатність кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба. Факт смерті [PERSON] в м. Кіровськ підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР» (а.с. 12), яке видане на тимчасово непідконтрольній українській владі території, фотокартками з місця поховання (а.с. 14-17). Антрацитівський МРВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу невстановленого зразка на території, непідконтрольній українській владі (а.с. 13). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона з 09 вересня 2010 року є власником житлового будинку за адресою: вул. Братів Сасових, 73 в с. Новокраснянка Кремінського району Луганської області. В цьому будинку зареєстрований [PERSON], який не є її родичем. Відповідач з часу придбання нею вказаного будинку не проживає в ньому. Добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] відмовляється, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовими повістками, направленими рекомендованим листом з повідомленням та оголошенням на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав.Тому суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2010 року (а.с. 8-10) [PERSON] /дошлюбне прізвище Гришина/ М.В. (а.с. 6-7) є власником буд. 73 по вул. Сасових Братів в с. Новокраснянка Кремінського району Луганської області. Відповідно до довідки від 18 вересня 2018 року (а.с. 11), акту обстеження місця проживання (а.с. 12), [PERSON], який не є членом сімї [PERSON], зареєстрований в будинку позивача за адресою: вул. Братів Сосових, 73 в с. Новокраснянка Кремінського району Луганської області, але за вказаною адресою не проживає з 2010 року, тобто з моменту продажу [PERSON] цього будинку. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знявся, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved