Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №3 в будинку №14, розташованому за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.Степана Бовкуна. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не проживає за вказаною адресою з липня 2017 року, власником квартири не є. В судове засідання позивач не зявилась, засобами електронного звязку направила заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] (далі відповідач) в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду повернуті відповідні поштові виправлення як невручені адресату, відповідно до відмітки КУ ПККСН [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, в силу наведених процесуальних приписів відповідач повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири №3 в будинку №14 за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вулиця Степана Бовкуна (колишня назва вул.Правди) на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 17.10.2006, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 14234334 (а.с.20-21, 24- 25). Відповідно до довідки КУ ПККСН від 06.04.2018 №11727, виданої [PERSON], за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично він не мешкає за цією адресою з липня 2017 року (а.с.23, оригінал довідки доданий до заяву представника позивача). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.10.2017, яке набрало законної сили 28.11.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.22). На підстави\~наведених доказів\~суд доходить\~висновку,\~що аргументи,\~наведені позивачем, є обґрунтованими з огляду на такі норми права. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР громадяни, які \~мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для\~особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів їх сімей та інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Оскільки судом встановлено, що відповідач з липня 2017 року, в тому числі,\~на момент звернення до суду з цим позовом у квітні 2018 року у спірній квартирі як член сімї позивача не проживає, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, зважаючи на приписи ст.41 Конституції України, за якими право приватної власності є непорушним, спір підлягає вирішенню та позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі вказаних статей 383 та 391 ЦК України. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.11.2016, та Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.03.2018 по справі №452/1251/17-ц. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved