Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач»), третя особа - служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визнання права власності на 1/4 частину квартири та встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач перебуває у шлюбі з Відповідачем з 30.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі з Відповідачем вони придбали квартиру в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2013 року. 1/2 частини квартири оформлена на Відповідача та по 1/4 частини квартири на двох дітей про, що Позивач надала згоду при укладені договору купівлі-продажу від 01.06.2013 року. На даний час шлюбні відносини з Відповідачем припинені, Позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. Оскільки у Позивача виникають спори з Відповідачем щодо її права користування квартирою, вона була змушена звернутися до суду с позовом про визнання за нею права власності на 1/4 частину квартири та встановити порядок користування квартирою, а саме: Відповідачу виділити в користування ізольовану кімнату 2-А, площею 10,2 кв.м. та лоджію площею 2,0 кв.м.; Позивачу та дочці [PERSON] , [INFO] , виділити у користування ізольовану кімнату 1-А площею 17,0 кв.м.; сину - [PERSON] виділити в користування ізольовану кімнату 2-А, площею 10,2 кв.м. та лоджію площею 2,0 кв.м.; кухню площею 7,4 кв.м., ванну відокремлену площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор - залишити в спільному користуванні. 12.11.2019 року в судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. 12.11.2019 року в судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа - служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила (а.с.29). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу. Суд, вислухавши сторони та дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №303 (а.с.13). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №869 та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1808 (а.с.14, 15). Перебуваючи у шлюбі сторони придбали квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.16-17, 18-19). Відповідно до договору-купівлі продажу квартири та копії технічного паспорту квартира складається з 3-х кімнат, загальною площею 69,9 кв.м., жилою площею 42,2 кв.м. (а.с.16-19, 20-21). Згідно з п.2.1 договору купівлі-продажу, вартість квартири складає 280 790,00 грн. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1,2 ст.69, ч.1 ст.71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. Положення ч. 1, 3 ст. 70 СК України, п. ЗО Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказують на те, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири та копії технічного паспорту квартира 3-х кімнатна з загальною площею 69,9 кв.м, жилою площею 42,2 кв.м. Відповідач проживає та користується кімнатою 2-А розміром 10,2 кв.м. Враховуючи, що діти різнополі Позивач просити суд виділити їй та дочці [PERSON] в користування кімнату 1-А розміром 17,0 кв.м, а сину [PERSON] кімнату 3-А розміром 15,0 кв.м. Решту приміщень квартири, а саме кухню, ванну, туалет, коридор, залишити в загальному користуванні. Враховуючи жилу площу кімнат квартири та запропонований сторонами порядок користування квартирою, визнання позову Відповідачем, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved