overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2021р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.11.2015р. вони уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №83. Від проживання у шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Вони припинили подружні відносини, сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 22.11.2015р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №83. Від проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя і примирення між сторонами та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 22.11.2015р.; даними свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 02.09.2016р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 18 серпня 2005 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). В листопаді 2013 року позивач подала заяву до Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву про розірвання шлюбу. Шлюб на даний час не розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER]. Відповідач в даний час з нею та сином разом не проживає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2005 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER]. Згідно пояснень позивачки, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча має на те змогу. У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 5 ст. 181 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2016р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі і мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], 15.07.2013р.н., однак відповідач сина не утримує, тому слід стягувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою проте, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], 15.07.2013р.н., однак батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №110502 від 02.02.2013р., даними свідоцтва про народження [PERSON], 15.07.2013р.н. серії І-БВ №205241 від 16.07.2013р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 75, 180, 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2016 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що восени 1999 року він посварився зі своєю дружиною [PERSON] та поїхав до Російської Федерації. З того часу він ніяких відомостей про себе не давав, тому дружина звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про визнання його безвісно відсутнім і 08 вересня 2004 року суд виніс відповідне рішення, про яке він дізнався 03 листопада 2016 року, коли повернувся додому. Тому просить скасувати рішення про визнання його безвісно відсутнім. Заявник у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, проти задоволення заяви не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно до ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 08 вересня 2004 року [PERSON], [INFO], було визнано безвісно відсутнім з 03 вересня 1999 року (а.с. 5). Відповідно до характеристики житлово-побутових умов від 28 листопада 2016 року (а.с. 11) у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 03 листопада 2016 року проживає [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене у суду є підстави скасувати рішення суду про визнання заявника безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2017 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його мати [PERSON], [INFO], померла 25 липня 2017 року на тимчасово окупованій території в сел. Ганнівка м. Брянка Луганської області, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив йомуу видачі свідоцтва про смерть на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому\~просить\~суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить справу розглянути за його відсутності, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно\~ до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~ ч. 1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є сином громадянки України [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5, 7, 11), якапроживала на тимчасово окупованій території за адресою: вул. Восточна, 6 в сел. Ганнівка м. Брянка Луганської області. Згідно медичного свідоцтва про смерть, виданого «Державною установою «Брянківська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 9), [PERSON] померла 24 липня 2017 року, у віці 81 рік, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території (а.с. 10). Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 12). У даному випадку заявник\~ не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно\~ приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що\~06 вересня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,0 в умовних кадастрових гектарах на території Байтальської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач вказує, що в 2017 року звернувся до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.22). Представник відповідача у судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмові заяви, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.31). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.29). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-22), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2017 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю). Позивач зазначає, що заповіту батько не залишив. Позивач вказує, що звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не з'явилася, однак в позовній заяві просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити(а.с.20). Представник відповідача у судове засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав на адресу суду письмові заяви, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.25). Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.28). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-24), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 липня 1991 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що протягом останніх років шлюбні відносини між нею і відповідачем поступово погіршувалися, продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає, унаслідок чого вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та втратили одне до одного почуття поваги і любові, через що їхня сімя розпалася і зберегти її неможливо. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1991 року, від якого неповнолітніх дітей у них немає. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони у лютому 2009 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову відповідачу розяснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 640,00 грн., повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2018 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27.11.2010 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2015 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.11.2010 р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 1228 (а.с.5). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] 28 листопада 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який у 1982 році, після їх розлучення виїхав на свою батьківщину - Іванівську область Російської Федерації і з цього часу не проживає в її будинку без поважних причин. Зі слів його товариша, відповідач помер, тому з посиланням на вимоги ст.ст. 317, 319, 321 та 386 ЦК України просить визнати свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні підтримала свої вимоги. Відповідач, якого суд неодноразово викликав судовою повісткою і яка повернута до суду за закінченням терміну зберігання, у судове засідання не з'явився. Тому суд з огляду на позицію позивача, вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши показання позивача, свідка, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач був його товаришем, з яким разом навчалися у Іванівської області Російської Федерації, потім переїхали у м. Кремінна Луганської області. [PERSON] одружився на позивачці, разом проживали у будинку її матері, потім вони розлучилися і він десь у 1977 року виїхав на свою батьківщину. У 2013 році під час відвідування своєї батьківщини він дізнався, що його товариш помер. Згідно договору дарування від 28 березня 2016 року (а.с. 7-8) [PERSON] стала власником [ADDRESS]. Аналізуючи показання позивача, свідка, довідку про склад сім'ї (а.с.9), акт про встановлення фактичного місця проживання (а.с.10), копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6), суд приходить до наступних висновків. Сторони під час укладення шлюбу стали проживати разом в будинку матері позивача № [ADDRESS], у якому в 1977 році зареєструвався відповідач. Після розірвання в квітні 1982 року сторонами шлюбу, відповідач не став проживати в цьому будинку та виїхав до Російської Федерації. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає в будинку позивача більше року, його за правилами ст.405 ЦК України необхідно визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved