Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго», третя особа: начальник КП «Бериславтеплокомуненерго» Левжинський Микола Васильович про стягнення заборгованості по заробітній платі, суму індексації заробітної плати, компенсації втрати заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, компенсації за не використані дні щорічної відпустки. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 15.09.2010р. по 18.07.2014р. (включно) перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Бериславтеплокомуненерго». Відповідно до трудової книжки, наказом начальника комунального підприємства № 38-к від 15.09.2010 року була призначена на посаду інженера з проектно-кошторисної роботи. Наказом начальника комунального підприємства № 86-к від 17.06.2011 року переведена на посаду головного інженера. 18.07.2014 року наказом начальника комунального підприємства № 6-к «Про звільнення [PERSON].» звільнена з посади головного інженера за згодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. В порушення ст. 115 КЗпП України КП «Бериславтеплокомуненерго» не виплачувало своєчасно їй заробітну плату, внаслідок чого заборгованість по заробітній платі склала 21359,75 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Також при звільненні їй не було виплачено компенсацію за не використані дні щорічної відпустки за період її роботи, що складає 36 кл. днів в розмірі 4273,32 грн.. З посиланням на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року за № 159, просила стягнути з КП «Бериславтеплокомуненерго» на її користь суму компенсації втрати заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 1057,6 грн., відповідно до приведеного в позові розрахунку. У відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за № 1078, підприємство зобовязане сплатити їй суму індексації заробітної плати в розмірі 135,2 грн. На підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України просила стягнути з КП «Бериславтеплокомуненерго» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі в сумі 22286,8 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у судове засідання, при цьому доказів того не надав. Суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розглядові справи. Третя особа - начальник КП «Бериславтеплокомуненерго» Левжинський Микола Васильович у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність не надавав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з 15.09.2010р. по 18.07.2014р. (включно) перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Бериславтеплокомуненерго». Відповідно до трудової книжки, наказом начальника комунального підприємства № 38-к від 15.09.2010 року була призначена на посаду інженера з проектно-кошторисної роботи. Наказом начальника комунального підприємства № 86-к від 17.06.2011 року переведена на посаду головного інженера. 18.07.2014 року наказом начальника комунального підприємства № 6-к «Про звільнення [PERSON].» звільнена з посади головного інженера за згодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення КП «Бериславтеплокомуненерго» заборгувало позивачці заробітну плату в розмірі 21359,75 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Між [PERSON] та відповідачем склалися трудові правовідносини, пов'язані із проведенням повного розрахунку при звільненні працівника з роботи. Вказані правовідносини регулюються КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про відпустки», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п.п.2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5. За ч.2 ст.233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Таким чином, в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації та компенсації без обмеження будь-яким строком. Згідно частин 1-4 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. При цьому за ч.1 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Згідно до п.1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 06 березня 2003 року (дати опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно, за весь період величина індексу перевищила поріг індексації 101% у лютому 2014 року. Зважаючи на те, що індекс за лютий було надруковано в березні 2014 року, то індексацію грошових доходів починаємо в квітні з індексом 101,1-100=1,1%. Починаючи з місяця березня почато новий процес формування індексів. Але вже в березні він знову перевищив поріг 101% і склав 102,2. Тому для визначення величини приросту індексів перемножуємо попередній індекс перевищення та новий 1,011*1,022*100=3,3. В травні індексацію грошових доходів поводимо вже з індексом 3,3%. Аналогічно визначаємо квітень - індекс Держкомстату 103.3, він же перевищив поріг 101%, для визначення індексів перемножуємо попередній індекс перевищення та новий 1,011*1,022*1,033*100=6.7. Отже, червень - індексація 6,7%. При цьому, що індексація проводиться в межах прожиткового мінімуму для відповідних груп населення. Зокрема, заробітна плата індексується в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних громадян (на сьогодні - 1218,00 грн.) Отже, індексація складатиме: у квітні 2014 року : 1218 грн. х 1,1% = 13,40 грн.; у травні 2014 року : 1218 грн. х 3,3% = 40,19 грн.; у червні 2014 року : 1218 грн. х 6,7% = 81,61 грн. Отже, сума індексації заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 135,2 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Компенсація за затримку виплати заробітної плати розраховується відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць( після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін( індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Обчислення суми компенсації втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з грудня 2013 року по липень 2014 року, з врахуванням відповідних індексів інфляції, відповідно до приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001року № 159: - за грудень 2013 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з січня 2014 року по липень 2014 року ( 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,12 х 100 = 112 - 100 = 12 ( величина приросту індексу споживчих цін); 1602,35 грн. ( заробітна плата за грудень 2013 року ) х 12 : 100 = 192 грн. 28 коп.; - за січень 2014 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з лютого 2014 року по липень 2014 року ( 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,11 х 100 = 111 - 100 = 11 ( величина приросту індексу споживчих цін); 2802,34 грн. ( заробітна плата за січень 2014 року ) х 11 : 100 = 308 грн. 26 коп.; - за лютий 2014 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з березня 2014 року по липень 2014 року (1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,10 х 100 = 110 - 100 = 10 ( величина приросту індексу споживчих цін); 2802,34 грн. ( заробітна плата за лютий 2014 року ) х 10 : 100 = 280 грн. 23 коп.; - за березень 2014 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з квітня 2014 року по липень 2014 року (1,033 х 1,038 х 1,010 = 1,08 х 100 = 108 - 100 = 8 ( величина приросту індексу споживчих цін); 1660,65 грн. ( заробітна плата за березень 2014 року ) х 8 : 100 = 132 грн. 85 коп.; - за квітень 2014 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з травня 2014 року по липень 2014 року (1,038 х 1,010 = 1,05 х 100 = 105 - 100 = 5 (величина приросту індексу споживчих цін); 2232,35 грн. ( заробітна плата за квітень 2014 року ) х 5 : 100 = 111 грн. 62 коп.; - за травень 2014 року: визначається шляхом множення місячних індексів за період з червня 2014 року по липень 2014 року (1,010 х 100 = 101 - 100 = 1 (величина приросту індексу споживчих цін); 3235,70 грн. ( заробітна плата за травень 2014 року ) х 1 : 100 = 32 грн. 36 коп.. Таким чином, сума компенсації втрати заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати становить 1057,6 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч.1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.116,117,237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні або факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. Оскільки, відповідач фактично не розрахувався перед позивачем при її звільненні, то строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не спливли. Відповідно до п.20 Постанови від 24 грудня 1999 року №13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, згідно пункту 8 якого Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач звільнилася з роботи 18 липня 2014 року. На час звільнення позивача повного розрахунку з нею проведено не було залишилася невиплаченою сума заробітної плати в розмірі 21359,75 грн.. Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто червень - травень 2014 року. Середньоденна заробітна плата складає: 4233,19 грн. (травень 2014 року) + 896,71 грн. (червень 2014 року) : 38 робочих днів за два місяці (19 робочих днів у травні 2014 року та 19 робочих днів у червні 2014 року) = 135,00 грн. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100) Період не виплати належної заробітної плати з грудня 2013р. по липень 2014р. (день звернення до суду) - 165 робочих днів Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільнені - 22286,8 грн. (22275,00 грн. + 11,8 грн.) Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільнені: (135,00 грн. (середньоденна заробітна плата) * 165 робочих днів = 22275,00 грн.. Крім того, залишилася невиплаченою сума з індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті в розмірі 1192,8 грн. (135,2 грн. + 1057,6 грн.), чим порушено право позивача на виплату при звільненні працівника належних йому сум з індексації і компенсації заробітної плати. Розмір середнього заробітку за час затримки індексації і компенсації становить 22275,00 грн. (165 робочих днів х 135 грн. (середньоденна заробітна плата) = 22275,00 грн.). Частка, яку становить сума індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті на суму 1192,8 грн. в порівнянні із середнім заробітком, відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», становить 5,3 % (1192,8 : 22275,00 х 100). При цьому, середній заробіток за період затримки розрахунку з грудня 2013 року по липень 2014 року, з урахуванням середньоденної заробітної плати та визначеної частки, буде становити 11,8 грн. (22275,00 грн. х 5,3% : 100 = 11,8 грн.). Статтею 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Згідно вимог ч.1 ст.83 та ч.1 ст.116 КЗпП України, - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Порядок розрахунку сум відпускних за надані працівникам щорічні відпустки, додаткові відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати компенсації за невикористані відпустки визначений в Порядку № 100, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року. Відповідно до цього Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Сума компенсації за не використані дні щорічної відпустки з 17.05.2013р. по 18.07.2014р., що підлягає стягненню в розмірі 4273,32 грн., з розрахунку: 42137,57 грн. (заробітна плата за 12 місяців) : 355 (кількість робочих днів) = 118,6974 (середньоденна заробітна плата) 36 кл. днів (кількість днів відпуски) х 118,6974 = 4273,32 грн. (3501,56 грн. з врахуванням відрахувань загальнообов'язкових державних платежів). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved