Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся з позовом до [PERSON](далі - Відповідач) з позовом про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на квартиру за наступних обставин. Сторони з 16 жовтня 2000 р. знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. 04 травня 2011 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеса по справі № 2-3108/11 шлюб між ними було розірвано. За час сумісного життя сторонами набуте спільне майно, а саме трьохкімнатну квартира [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат жилою площею 44,2 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м та видано свідоцтво про право приватної власності від 15 лютого 2007 року. Позивачем вказано, що 31 січня 2014 р. Відповідач отримала від нього 359 685,00 грн. що за курсом НБУ на дату отримання коштів склало 45 000,00 доларів, для придбання Відповідачем нерухомого майна у свою приватну власність. 31.01.2014 р. на отримані від Позивача кошти Відповідач придбала квартиру [ADDRESS]., в рахунок своєї частки в спільній сумісній власності. Оскільки на той час між сторонами не було досягнуто домовленості про участь у вихованні їх спільної дитини та її проживання, Відповідач утримувалась від укладення будь- яких договорів. 14 лютого 2014 року сторони домовились, що дитини буде проживати з Позивачем в спільній квартирі. За вказаних обставин Позивач просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], що придбана сторонами під час перебування у шлюбі. Відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі. Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2000 року (а.с.8). Рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 04 травня 2011 року по справі № 2-3108/11 шлюб сторін було розірвано (а.с.14). Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 листопада 2005 року (а.с.10). В період перебування у шлюбі, а саме :14 листопада 2006 року Позивачем придбана квартира [ADDRESS] яка складається з трьох жилих кімнат жилою площею 44,2 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м та видано свідоцтво про право приватної власності від 15 лютого 2007 року (а.с.11). Розпискою про отримання позики від 31 січня 2014 року підтверджено, що Відповідач отримала від Позивача грошові кошти в сумі 59 685,00 грн (за курсом НБУ 45 000,00 доларів США) на придбання за домовленістю сторін квартири [ADDRESS] в рахунок майбутніх платежів за передачу у власність Позивачу своєї частки у спільній сумісній власності, а саме : частки квартири [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до цього 31 січня 2014 року був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м. [ADDRESS] між [PERSON] та Відповідачем, яка складається (а.с.15-17). 14 лютого 2014 року сторони між собою уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого місцем проживання [PERSON] визначено місце проживання батька, тобто Позивача, за адресою : квартира [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до вимог ч.І ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із вимогами ч.І ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р № 11: «При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).» Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісно власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст..ст. 57,60,69-71 Сімейного кодексу України, ст..ст.11, 15, 208- 210, 215,218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved