Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] 30 червня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина та на своє утримання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 08 червня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вона не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення дитиною 3-х років. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини та на її утримання не надає, добровільно не приймає участі у витратах на утримання сина та дружини, не виконує покладених на нього законом обов'язків. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на своє утримання в розмірі 1/ 4 частки доходу відповідача до досягнення сином [PERSON] трирічного віку та стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/ 4 частки доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позов підтримала, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року (л.с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (л.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ч.1,2,4 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності зі ст.ст. 79 ч.1, 80, 84 ч. 2,4 Сімейного Кодексу України дружина протягом 3 років ,має право по суду одержувати на своє утримання (аліменти) від чоловіка, якщо він у змозі їх надати. Розмір аліментів визначається в частковому відношенні до заробітку особи, з якого стягуються аліменти. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частки до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved