Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] 21.09.2020 року звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач пішов із сім`ї проживати до іншої жінки. Дитина залишилась проживати з нею, вона займається утриманням і вихованням доньки. У січні 2020 р. з відповідачем була домовленість про сплату аліментів на дитину у розмірі 3 500 грн. щомісячно, які відповідач сплачував перші два місяці, але в подальшому став сплачувати кошти несистематично, суму аліментів відповідач визначає на власний розсуд, яка в середньому складає 1 000 грн. на місяць. Вона перебуває на обліку як безробітна, працевлаштуватись не може, що унеможливлює забезпечення потреб дитини на нормальному та достатньому рівні нею самостійно. Відповідач працює у ПП «Ласунка-маркет» на посаді торговельного агента, його середньомісячний розмір заробітної плати з жовтня 2019 р. по березень 2020 р. офіційно становив 5 427 грн., проте [PERSON] на роботі виплачують ще неофіційну заробітну плату, тому його доходи складають 20 000 грн. в місяць. Через це у жовтні 2019 р. їхня родина придбала новий автомобіль КІА, який зареєстровано на відповідача, за який відразу сплатили заощаджені кошти у розмірі 130 000 грн., на залишок вартості оформили кредит. Відповідачу також на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Їхня донька хворіє, знаходиться на обліку у гастроентеролога, що потребує збільшених витрат на дитину. Відповідач інших осіб на утриманні не має. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 02.11.2020 року (а.с. 24, 25). 12.10.2020 р. до суду надійшов поданий відповідачем в особі представника [PERSON] зустрічний позов, за вимогами якого [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 929,50 грн. на місяць, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття та стягнути судові витрати. Вимоги зустрічного позову [PERSON] мотивує тим, що 22.09.2012 року з відповідачкою було зареєстровано шлюб, від шлюбу із останньою мають дитину [PERSON] , [INFO] . Наразі в суді розглядається справа про розірвання шлюбу з відповідачкою. Він повністю забезпечує матеріальне утримання своєї доньки, періодично завозить і забирає доньку із садочка, кожні вихідні та у вільний час проводить з нею довкілля, водить дитину на дитячі розваги, забезпечує правильне і здорове харчування доньці за приписами лікаря-гастроентеролога, купує дитині одяг та інші речі, необхідні для розвитку дитини, забезпечує оздоровчий відпочинок на морі. У зв`язку з цим відповідачка не має права вимагати у судовому порядку аліментів на утримання дитини. На даний момент дитина періодично проживає то з ним, то з матір`ю. Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб про зареєстроване місце проживання дитини - місцем проживання [PERSON] визначено місце проживання її батька за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не може забезпечити своїй дитині належні умови для її розвитку, оскільки вже довгий час є безробітною, хоча являється здоровою і працездатною особою. Інших утриманців [PERSON] , окрім доньки, не має (а.с. 30-35). Ухвалою суду від 02.11.2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 25.11.2020 року (а.с. 65, 66). 16.11.2020 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та стягнути із [PERSON] на її користь судові витрати. Зазначає, що у позивача за зустрічним позовом відсутні правові підстави для стягнення аліментів, жодних доказів про те, що дитина періодично проживає з батьком не надано, довідка про місце реєстрації доньки не є достовірним та достатнім доказом проживання дитини з позивачем за зустрічним позовом. Наведені викладені у позові твердження [PERSON] щодо опікування донькою не відповідають дійсності, дитина постійно живе з нею, має окрему кімнату, облаштоване місце для сну, відпочинку, ігор та розвитку. Доньку у дошкільний заклад водить лише вона, за харчування дитини у садочку сплачує вона особисто (а.с. 72-75). 03.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив подана позивачем за зустрічним позовом з проханням задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі. [PERSON] зазначає, що жодної добровільної згоди, щоб дитина [PERSON] постійно жила з матір`ю він не надавав, довідка про реєстрацію доньки з ним підтверджує факт проживання дитини саме з батьком. Після подання зустрічного позову відповідачка перешкоджає йому бачитися з дитиною та надавати можливість забирати доньку на деякий проміжок часу жити до себе. Ці дії направлені з метою неправомірного стягнення з нього аліментів здебільшого не на утримання дитини, а на власне утримання відповідачки, щоб і надалі мати можливість ніде не працювати (а.с. 107-112). 07.12.2020 року до суду надійшли подані [PERSON] заперечення на відповідь на відзив у яких зазначено, що викладені [PERSON] пояснення у відповіді на відзив не відповідають дійсності (а.с. 138, 139). Ухвалою суду від 23.12.2020 року задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків (а.с. 186, 187). Ухвалою суду від 23.12.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 176). В судовому засіданні позивачка, яка є відповідачкою за зустрічним позовом, підтримала заявлені вимоги первісного позову та викладені у ньому обставини, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, посилаючись на його безпідставність. Відповідач за первісним позовом, який є позивачем за зустрічним позовом, та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог [PERSON] , підтримали зустрічний позов. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, представника [PERSON] [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі з 22 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно положень частини 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка за первісним позовом посилається на те, що дитина [PERSON] постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач бере до себе доньку на вихідні на 1-2 дні щотижня або й через тиждень, інколи рідше. Позивач за зустрічним позовом обгрунтовує свої вимоги тим, що дитина періодично проживає з ним і він повністю забезпечує матеріальне утримання своєї доньки. Свідок зі сторони позивачки (відповідачки за зустрічним позовом) [PERSON] засвідчила, що є вона подругою позивачки, мешкає недалеко від [PERSON] , з якою щодня спілкуються по телефону, зустрічаються після роботи та на вихідні. Більше року відповідач не проживає із [PERSON] . Дитина [PERSON] живе з матір`ю. Вона разом з [PERSON] вечором забирають [PERSON] із садочка та спільно гуляють на вулиці. Відповідач коли йому зручно може взяти [PERSON] на 1-2 дні. Позивачка свою доньку забезпечує всім необхідним. [PERSON] працює вдома, готуючи їжу на продаж на замовлення. Останні півроку відповідач забирав дитину разів шість на один-два дні, купував [PERSON] подарунки. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчив, що він з травня 2020 р. мешкає разом із [PERSON]. [PERSON] постійно живе з позивачкою, ходить в садочок, відповідач інколи забирає до себе дитину на вихідні на один-два дні. [PERSON] деколи купував дитині іграшки, речі не купує, одягає [PERSON] позивачка. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що працює диспетчером біля метро Дарниця, знає сторін по справі півтора роки. Вона майже щодня бачить як [PERSON] з дитиною гуляють в парку. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що вона є рідною тіткою позивачки, дитина [PERSON] постійно живе з [PERSON] . Вона дуже часто приїздить до них та телефонує, також позивачка з дитиною приїжджають до неї, влітку разом відпочивають. Забезпечує дитину одягом та всім необхідним мати, батько дарує дитині подарунки на свято. Аліменти відповідач спочатку платив по домовленості по 3 - 3,5 тис. грн., потім по 1 тис. грн. Відповідач дитину забирає на вихідні, проте не на кожні, у будні дні не брав. Свідок зі сторони позивачки [PERSON] засвідчила, що вона є рідна донька позивачки, живе на сусідній вулиці. Утримує [PERSON] матір, відповідач присилав якісь гроші, потім перестав. Вона бачить [PERSON] щотижня по 2-3 рази, гуляють в парку. В садочок дівчинку водить позивачка. Всі речі [PERSON] купує матір. Відповідач періодично та не постійно забирає до себе [PERSON] , живе [PERSON] постійно з матір`ю. Свідок зі сторони відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] засвідчила, що близько року вона живе разом з відповідачем, з яким мають спільну дитину - хлопчика, [INFO] . Наразі [PERSON] більше часу проводить з позивачкою, у них була десь тиждень тому. Було таке, що позивачка дитину не давала. Відповідач любить свою доньку, коли [PERSON] залишається у них, то вони купують дитині необхідні речі, годують її дієтичними продуктами без лактози. Влітку на 4 дні їздили з дитиною на море. Відповідач платив [PERSON] аліменти, сплачував за лікування дитини. [PERSON] не один раз жила у них по тижню. Між сторонами у справі угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд приймає до уваги пояснення позивачки за первісним позовом, що дитина проживає з нею, оскільки ці обставини підтвердили вищевказані свідки зі сторони позивачки. Надана відповідачем довідка про реєстрацію місця проживання особи від 09.10.2020 р. № 13263451, відповідно якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40), не є належним та достатнім доказом на підтвердження факту проживання дитини саме з батьком. Крім показів свідків, обставини проживання дитини сторін по справі з позивачкою за основним позовом доводять також письмові докази. Зокрема, як убачається з довідки виданої Дошкільним навчальним закладом № 261 від 09.11.2020 р. № 144, [PERSON] з 01.01.2020 року по дату видачі довідки приводить і забирає з дошкільного закладу матір дитини [PERSON] (а.с. 76). Також у Деклараціях № 0000-8496-4М28 від 06.06.2018 та № 0001-Н198-4800 від 15.07.2020 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, на пацієнта [PERSON] , [INFO] , зазначено адресу місця фактичного проживання дитини: [ADDRESS] (а.с. 140-141). Крім того, у висновку ЛКК КНП «ЦПМСД №3» від 11.09.2020 р. № 535 також вказано адресу проживання [PERSON] - [ADDRESS] , що є адресою проживання позивачки за первісним позовом (а.с. 17). Місце проживання дитини з позивачем за зустрічним позовом сторонами по справі та рішенням суду не встановлювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка за первісним позовом просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 5 000 грн. щомісячно. Як засвідчила суду свідок [PERSON] , відповідач записаний батьком їхньої спільної дитини, [INFO] , що не заперечувалось позивачкою. Отже, на утриманні відповідача, окрім доньки [PERSON] , є ще одна малолітня дитина. Позивачка суду пояснила, що відповідач на початку 2020 р. надавав кошти на дитину від 3,5 тис. грн. на місяць та в подальшому сплачував у менших розмірах, врешті платив по 1 тис. грн. Відповідач суду пояснив, що він постійно працевлаштований на посаді менеджера у ПП «Ласунка маркет», його середньомісячний дохід складає до 5 000 грн. Відповідно висновку ЛКК КНП «ЦПМСД №3» від 11.09.2020 р. № 535, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку у гастроентеролога (а.с. 17-20). Відповідачу за первісним позовом на праві власності належить 1/12 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 114, 115). Також позивачка повідомила, що відповідач має у власності автомобіль, що відповідачем не заперечувалось. Відповідач надав суду квитанції ПриватБанк про перерахування на користь позивачки 30.05.2020 коштів у розмірі 1098 грн. (а.с. 118), 03.07.2020 р. коштів у розмірі 998 грн. (а.с. 119), 06.09.2020 р. коштів у розмірі 1996 грн. (а.с. 120). Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру отриманих відповідачем доходів, у тому числі наявності у відповідача на праві власності майнових прав, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 1 921,00 грн. нормою ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, періодично забирає до себе дитину на вихідні дні, на забезпеченні відповідача знаходиться ще одна малолітня дитина, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини [PERSON] необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі по 1 600 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 21.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У іншій частині позовних вимог за первісним позовом слід відмовити, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження факту, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі по 5 000 грн. щомісячно. Також відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) суду не доведено обставин здійснення повного забезпечення дитини всім необхідним, що відповідно слугувало б підставою для відмови в первісному позові у повному обсязі та задоволення зустрічного позову. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача за первісним позовом підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини сторін по справі у вищевказаному розмірі. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити, так як дитина [PERSON] зі своїм батьком постійно не мешкає та місце проживання дівчинки з батьком не визначалось. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами заявлено відшкодування судових витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесення судових витрат позивачкою за первісним позовом надано Договір № 13/11/2020 про надання правової допомоги від 13.11.2020 року укладений з адвокатом Шпотак А.Л. (а.с. 83-85); Додаткову угоду № 1 від 13.11.2020 до Договору про надання правової допомоги № 13/11/2020 від 13.11.2020 року, за змістом якої за надання юридичного висновку по цивільній справі (консультація) вартість послуг становить 400 грн., за складання відзиву на зустрічну позовну заяву - 800 грн., за складання заяв, клопотань та інших процесуальних документів (за один документ) - 400 грн., представництво інтересів у суді (за одне судове засідання) - 1100 грн. (а.с. 86). Також позивачкою подано підписаний з адвокатом Шпотак А.Л. Акт від 16.11.2020 року про надану правову допомогу до Договору № 13/11/2020 про надання правової допомоги, за умовами якого позивачка зобов`язана сплатити адвокату гонорар у розмірі 1 600 грн. за виконання наступних робіт: надання юридичного висновку по цивільній справі № 755/13537/20, складання відзиву на зустрічну позовну заяву у цивільній справі № 755/13537/20, складання заяви про виклик свідків у цивільній справі № 755/13537/20 (а.с. 87). Позивачкою за первісним позовом було заявлено до стягнення аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісячно, при цьому рішенням суду стягнута сума 1 600 грн., тобто позов задоволено частково, а саме на 32 %. За правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ціну позову стосовно [PERSON] та розмір задоволених судом позовних вимог, відсоток відмови в позові становить 68 %, які слід покласти на позивачку. Отже, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 512,00 грн. (32 % від 1 600 грн. - розмір гонорару адвоката позивачки). Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial