Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] 01 серпня 2019 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення. Позов мотивувала тим, що 19 квітня 2019 року близько 14 години 00 хвилин у дворі будинку спільного проживання, що за адресою: [ADDRESS] , її покусала собака, власником якої є відповідач. Внаслідок укусів собаки відповідача їй було спричинено тілесні ушкодження і вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2019 року відповідача було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. За первісними позовними вимогами стверджувала, що на придбання медикаментів для лікування витратила 1850 гривень, які просила стягнути із відповідача, оскільки у добровільному порядку остання відмовляється відшкодовувати. Разом з тим, вказала, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень собакою пережила страх, перенесла біль та страждання, а тому їй була заподіяна моральна шкода, яку оцінила в 10000 гривень, які просила також стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 12 вересня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнала частково. Зазначила, що частина відомостей про придбані лікарські препарати та медикаменти, які містяться у поданих позивачем квитанціях, не відповідають приписам лікарів для лікування позивача, а тому вважає їх недопустимими доказами у справі. Крім того, загальна сума коштів за поданими квитанціями становить 1780 гривень 75 копійок, що є менше, аніж позовні вимоги. За своїми підрахунками визначила, що, стягненню з неї підлягають 944 гривень 50 копійок. Щодо стягнення моральної шкоди, просила суд врахувати її похилий вік, важке матеріальне становище, проблеми із здоров`ям та значні витрати на власне лікування. Крім того звернула увагу на те, що позивача було виписано з лікарні за порушення режиму, що свідчить про те, що остання халатно ставилась до свого здоров`я, отримані травми ніяким чином не вплинули на її душевні страждання. У зв`язку з цим погодилась на стягнення з неї 500 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні 23 вересня 2019 року до початку розгляду справи по суті представником позивача подано в судовому засіданні заяву про збільшення позовних вимог, за якою фактично визнав допущену помилку і підрахунку вартості придбаних медикаментів на лікування позивача, однак додатково зазначив, що лікарем 04 вересня 2019 року у позивача було встановлено ускладнення загоєння ран та рекомендовано застосування крему «Контрактубекс», на придбання якого позивач витратила 353 гривень 85 копійок. Відтак із врахуванням зазначеного, просив стягнути з відповідача 2134 гривень матеріальної шкоди. Також у судовому засіданні 23 вересня 2019 року до початку розгляду справи по суті, відповідачем подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому вона заперечила позовні вимоги в частині їх збільшення, зважаючи на те, що позивач самостійно порушувала режим свого лікування, що призвело до ускладнення загоєння ран. Під час розгляду справи по суті позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково позивач вказала, що фактично режиму лікування не порушувала. Працює вчителем у Володимир-Волинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. У зв`язку із неможливістю її заміни іншими вчителями та з метою забезпечення процесу навчання, змушена залишити лікарню та вийти на роботу, що стало причину її виписки з медичного закладу з підстав порушення режиму. Представник позивача в судовому засіданні зазначив про те, що невідповідність назв придбаних ліків приписам лікарів не є свідченням того, що позивач не використовувала їх для лікування внаслідок укусів собаки, оскільки діюча речовина у них однакова. В підтвердження вказаного факту долучив інструкції щодо медичного застосування вказаних препаратів. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов частково заперечували з підстав, викладених у відзивах, наполягали на стягненні з відповідача сум, які вказали у них. За клопотанням сторони позивача у справі допитаний як свідок її син [PERSON] , підтвердив факт заподіяння матері 19 квітня 2019 року тілесних ушкоджень собакою відповідача. Вказав, що цього дня відвіз її до лікарні, а надалі особисто купував для неї ліки у аптеках, квитанції щодо яких долучені до справи. За клопотанням сторони відповідача у справі допитана як свідок її дочка [PERSON] вказала про ворожі стосунки між сторонами, у зв`язку з непорозуміннями щодо користування прибудинковою земельною ділянкою. Крім того пояснила, що позивачу добре було відомо про те, що собака, який належав її матері завжди був надто агресивним. Знаючи про це, 19 квітня 2019 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, самостійно зайшла на огороджену прибудинкову територію, де знаходився собака чим спровокувала заподіяння їй тілесних ушкоджень. Опитаний в судовому засіданні син відповідача [PERSON] підтвердив ворожі стосунки між сторонами та стан сп`яніння позивача 19 квітня 2019 року. Заслухавши пояснення позивача, відповідача її представників, свідків, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, а також часткового задоволення щодо відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав. Згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків. На підставі ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження, шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. У відповідності до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Сторони у справі не заперечували факту того, що собака, яка спричинила тілесні ушкодження позивачу належала відповідачу та утримувалась нею на прибудинковій території, яка фактично не знаходиться у приватній власності і за законом встановлено режим її спільного користування, однак фактично за домовленістю вказаною земельною ділянкою користувалась відповідач, яка утримувала там свого собаку. У відповідності до ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, у відповідності до долученої позивачем копії постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2019 року встановлено вину відповідача [PERSON] в порушенні правил тримання собаки, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю позивача [PERSON] , тобто адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.154 КУпАП. Відтак фактичні обставини справи та вина відповідача в даній справі не підлягає доказуванню, оскільки її встановлено постановою в справі про адміністративне правопорушення. Також вина відповідача не заперечувалась нею в ході розгляду даної справи. У зв`язку з наведеним суд не знайшов підстав для звільнення відповідача від відшкодування матеріальної шкоди позивачу, а тому її слід стягнути з відповідача в повному розмірі. Як вбачається із медичної карти стаціонарного хворого № 252 від 19 квітня 2019 року, а також повідомлення Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання № 1141/10-2.19 від 04 липня 2019 року, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 19 по 21 квітня 2019 року з діагнозом: множинні вкушено-рвані рани правого передпліччя та скальпована вкушена рана нижньої третини правої гомілки. Вказаним повідомленням закладу охорони здоров`я встановлено перелік медикаментів, придбаних позивачем за власні кошти. Розмір заподіяної матеріальної шкоди позивач обґрунтувала своїми витратами на придбання вказаних медикаментів та препаратів, згідно долучених нею чеків та квитанцій. Загальна сума коштів, які витратила позивач на придбання ліків та лікарських препаратів впродовж стаціонарного та амбулаторного лікування становить 1780 гривень 75 копійок. При цьому суд погоджується з доводами сторін, що частина з ліків не відповідає прописаним позивачу за медичною картою, однак визнає їх допустимим та належними доказами у справі, оскільки такі ліки придбані безпосередньо у зв`язку з її лікуванням ран від укусів собаки, та діюча речовина у них є аналогічною прописаним препаратам, що підтверджено у справі інструкціями щодо їх застосування. Разом з тим, поданою позивачем випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04 вересня 2019 року встановлено, що придбання позивачем крему «Контрактубекс» для загоєння ран на суму 353 гривень 85 копійок (згідно долученого чеку) також прямо перебуває у прямому причинному зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень собакою 19 квітня 2019 року. Відтак, стороною позивача у справі доведено розмір заподіяної матеріальної шкоди на загальну суму 2134 гривень 60 копійок. За збільшеними позовними вимогами позивач просила стягнути з відповідача таку ж суму, однак без копійок, а тому суд вважає вимогу позивача такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд погоджується та враховує, що внаслідок описаного адміністративного правопорушення з вини відповідача позивач пережила страх, перенесла фізичний біль, їй завдано душевні страждання, які проявилися у короткочасній втраті нормальних життєвих зв`язків, внаслідок лікування, яке продовжується по сьогоднішній день. При цьому, бере до уваги ступінь вини відповідача у завданій моральній шкоді позивачу, а також те, що майнова шкода відповідачами добровільно не відшкодувалась протягом півроку. В той же час суд бере до уваги похилий вік, матеріальне становище та незадовільний стан здоров`я відповідача, якій важко оплатити надмірні вимоги позивача, яка не дивлячись на заподіяні їй тілесні ушкодження, все таки з власної ініціативи віддала перевагу роботі над лікуванням, а тому суд приходить до висновку, що позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень слід задовольнити частково, стягнувши 2000 гривень. На переконання суду така сума моральної шкоди буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Також, у зв`язку з доводами відповідача щодо її похилого віку, обмеженого матеріального забезпечення та незадовільного стану здоров`я, суд дійшов висновку про надання можливості відповідачу звернутись із відповідним клопотанням про зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору на підставі ст.136 ЦПК України, і вирішити це питання додатковим рішенням в порядку ст.270 ЦПК України. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1195 ЦК України,

Outcome: partial