Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з Відповідачкою по справі вони зареєстрували шлюб 30 жовтня 1999 року у Рахівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №103. За час спільного життя у них народилося двоє дітей, син [PERSON] , який наразі є повнолітнім, та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують на день звернення до суду останні чотири роки. Причиною зазначеного стало те, що у сім`ї виникали непорозуміння, дружина не прислухалася до порад чоловіка, на грунті чого у сім`ї часто виникали сварки. Відповідачка не приділяла певної уваги чоловіку, з чим позивач змиритися не зміг і покинув дружину. Миритися з дружиною наміру не має, вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, тому просить шлюб, зареєстрований між ним та Відповідачкою, розірвати. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, одночасно із поданням позову, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відстуності, на розірвання шлюбу згідна. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами був зареєстрований 30 жовтня 1999 року у Рахівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №103. Від шлюбних відносин сторони мають двох дітей, з яких на даний час є неповнолітньою дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з Відповідачкою. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин з 2016 року. У даний час шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Відповідачка, [PERSON] , у заяві про розгляд справи за її відстуності, не зазначила своє бачення щодо йменування свого прізвища, шлюбного чи дошлюбного, після розірвання шшлюбу, тому суд позбавлений можливості встановлення цієї обставини. Проте, суд зазначає, що така не позбавлена цього права при реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Питання про стягнення судових витрат Позивачем не ставилося. На підставі викладеного та

Outcome: approved