Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Бахмацька районна державна нотаріальна контора (далі - Третя особа) про тлумачення заповіту. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер брат Позивача [PERSON] , котрий за життя, 23.08.2019, склав заповіт, згідно з яким земельну ділянку площею 7.52 га, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №392228 від 03.12.2007, кадастровий номер - 7420385500:09:000:0201, заповів [PERSON] . Разом з тим, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав від 19.03.2020 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7.5156 га, кадастровий номер - 7420385500:12:000:0426, розташованої на території Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інформація про інші земельні ділянки, власником яких є брат Позивача, у вказаному реєстрі відсутня. На даний час між сторонами, які є спадкоємцями [PERSON] , виник спір щодо волі заповідача, оскільки Відповідачка вважає, що померлий заповів їй земельну ділянку з кадастровим номером - 7420385500:12:000:0426, однак Позивач з цим не погоджується і звернувся до Суду з даним позовом, у якому просить витлумачити заповіт [PERSON] таким чином, що він заповідав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером - 7420385500:09:000:0201 Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.01.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.02.2021. 12.02.2021 підготовче провадження у даній справі було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 02.03.2021. 02.03.2021 розгляд справи був відкладений до 23.03.2021 за клопотанням представника Позивача у відповідності до положень п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач та його Представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник Відповідачки у судовому засіданні вимоги позову не визнав повністю, підтримав поданий Відповідачкою відзив на позов, доводи якого зводяться до того, що прийнявши належним чином після смерті [PERSON] спадщину за заповітом у виді земельної ділянки, згідно з Державним актом серії ЯГ №392228 від 03.12.2007, Відповідачка виявила, що кадастровий номер земельної ділянки, яка належала спадкодавцю відповідно до вищевказаного державного акта не 7420385500:09:000:0201, як було вказано у заповіті, а 7420385500:12:000:0426. Кадастровий номер успадкованої Відповідачкою земельної ділянки був змінений ще за життя [PERSON] , однак останньому про це не було відомо. З огляду на те, що у [PERSON] згідно з державним актом, вказаним у заповіті, іншої земельної ділянки у власності не було, то Відповідачка успадкувала ту земельну ділянку, яку спадкодавець мав у власності на підставі Державного акта серії ЯГ №392228, тому у задоволенні вимог Позивача Відповідачка та її представник просять відмовити у повному обсязі. Представник Третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, пояснень щодо позову до суду не направив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Курінь помер брат Позивача - [PERSON] , поховання якого здійснила Відповідачка (а.с.4,6,8, 36). За життя [PERSON] склав заповіт від 20.08.2019, згідно з яким земельну ділянку площею 7.52 га, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №392228 від 03.12.2007, кадастровий номер 7420385500:09:000:0201, заповів [PERSON] (а.с.7). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.03.2020, [PERSON] , є власником земельної ділянки, площею 7.5156 га, розташованої на території Курінської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером - 7420385500:12:000:0426. Підставою виникнення права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №392228, виданий 03.12.2007 Бахмацькою районною державною адміністрацією. Запис про вищевказане право власності внесений до Реєстру 20.12.2016 за номером 18242969 (а.с.10). Згідно з підтвердженням щодо правильності кадастрового номера земельної ділянки, наданого Відповідачці Відділом у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, при обробці земельно- кадастрових даних щодо земельної ділянки площею 7.5156 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курінської сільської ради, право власності на яку посвідчене Державним актом серії ЯГ №392228, зареєстрованим БРВ ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 03.12.2007 на ім`я [PERSON] , було виявлено помилку у КОАТУУ (елемент структури кадастрового номера земельної ділянки). Правильним кадастровим номером даної земельної ділянки є номер -7420385500:12:000:0426 (а.с.35). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2020, яке видане Бахмацькою районною державною нотаріальної конторою, спадкоємцем за заповітом від 20.08.2019 №95, складеним [PERSON] є [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки розміром 7.5156 га, з кадастровим номером - 7420385500:12:000:0426, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курінської сільської ради, право власності на яку посвідчене Державним актом серії ЯГ №392228 (а.с.70). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2020, за [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину 24.09.2020 було зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 7.5156 га, з кадастровим номером - 7420385500:12:000:0426, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курінської сільської ради (а.с.71). І копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2020 і Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2020 Суд бере до уваги та вважає їх належними і допустимими доказами у справі, оскільки вони подані суду представником Відповідачки у відповідності до положень ч.8, ч.9, ч.10 ст.83 ЦПК України. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (стаття 1245 ЦК України). Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Частина третя статті 213 ЦК України визначає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. У частині четвертій статті 213 ЦК України вказано, що у разі, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких умов: зміст заповіту містить суперечності або неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача, та наявний спір між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Тлумачення заповіту не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом уточнення волі заповідача після його смерті. Суд при тлумаченні заповіту не може виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Вказані правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №722/963/17 та у Постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №326/1573/18. Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку змісту заповіту [PERSON] від 20.08.2019, Суд приходить до висновку про те, заповідач на випадок своєї смерті розпорядився земельною ділянкою, яка належала йому на підставі Державного акта серії ЯГ №392228, при цьому, виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин, йому не було відомо про помилку у кадастровому номері вказаної земельної ділянки, що не впливає на волю [PERSON] заповісти Відповідачці саме ту земельну ділянку, на яку він мав право згідно з Державним актом серії ЯГ №392228. При цьому будь-яких доказів того, що згідно з Державним актом серії ЯГ №392228 [PERSON] мав у власності інші земельні ділянки Суду не надано і відповідних клопотань про витребування доказів сторонами заявлено не було. До того ж, Позивач просить витлумачити заповіт, фактично залишивши лише частину заповідального розпорядження спадкодавця щодо кадастрового номеру земельної ділянки, який, як встановлено у судовому засіданні, є неправильним, не беручи до уваги повного тексту заповіту щодо правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на майно, яке він заповідає. З огляду на вищевикладене, підстав для задоволення позову Суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed