overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] 06 жовтня 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 24 жовтня 2003 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати та залишити за ним судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якою просили шлюб розірвати. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 24 жовтня 2003 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 жовтня 2015 року. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] 06 жовтня 2016 року звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що бажає укласти шлюб з [PERSON], [INFO], однак у реєстрації шлюбу їм було відмовлено, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Реєстрація шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вони мають намір створити сім'ю. Укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам. Зі своїм майбутнім чоловіком [PERSON] вона тривалий час знайома, перебуває у теплих і щирих стосунках, між ними взаємні почуття. На даний час вона вагітна, батьком її майбутньої дитини є [PERSON]. Її батько [PERSON] не заперечує відносно реєстрації шлюбу [PERSON] Посилаючись на наведене, заявник просить суд надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON], [INFO] року народження. Заявник подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися , подали в суд заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують. Суд вважає за можливе розглядати справу без них. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно статті 22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у сімнадцять, а для чоловіка - у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що заявник не досягла шлюбного віку, але їй виповнилось 17 років, що підтверджується копією паспорту (а.с. 4). Відповідно до ст. 23 Сімейного Кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 14 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що укладення шлюбу з [PERSON], [INFO] відповідає інтересам заявника [PERSON]. Як вбачається з довідки, виданої жіночою консультацією комунального закладу «Луцький клінічний пологовий будинок» №463 від 04 жовтня 2016 року, заявник [PERSON], [INFO], перебуває на 31 тижні вагітності. (а.с.8) З матеріалів справи вбачається, що батьком майбутньої дитини є [PERSON], батько заявниці не заперечує щодо укладення шлюбу його дочкою із [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про надання права на шлюб підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] 06 жовтня 2017 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що 10 березня 2017 року померла її бабуся [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно з яким все належне майно заповіла заявнику. Вказувала, що своєчасно прийняла спадщину після смерті бабусі, до спадкового майна належить земельна ділянка, розташована на території Стасівської сільської ради Диканського району, але в державному акті про право власності прізвище померлої помилково зазначено як [PERSON]. Просила суд встановити факт належності померлій [PERSON] державного акту про право власності на землю ІІІ-ПЛ № 024504, що виданий 20 березня 2001 року Стасівською сільською радою Диканського району на земельну ділянку площею 2,59 га для ведення товарного с/г виробництва. В судовому засіданні заявник повністю підтримала подану до суду позовну заяву. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування заявника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є онукою [PERSON], [INFO], яка померла 10 березня 2017 року. Також встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла онуці [PERSON] (до зміни прізвища Горб) [PERSON]. До складу спадкового майна після померлої [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,59 га для ведення товарного с/г виробництва на території Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області. Окрім того, приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 21 серпня 2017 року відкрито спадкову с праву № 91/2017 після померлої [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 04 жовтня 2017 року відмовлено заявнику [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про направо на спадщину на земельну ділянку в межах Стасівської сільської ради Диканського район, оскільки державний акт про право власності на землю виданий на імя [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту про право власності на землю ІІІ-ПЛ № 024504, на земельну ділянку площею 2,94 га, розташовану на території Стасівської сільської ради Диканського району, померлій 10 березня 2017 року [PERSON] підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідно встановити факт належності померлій 10 березня 2017 року [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ № 024504, на земельну ділянку площею 2,94 га, розташовану на території Стасівської сільської ради Диканського району з призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, зареєстровано в Книзі за № 1369, виданого 20 березня 2001 року на імя [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] 06 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходиться на повному матеріальному утриманні матері позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] участі в матеріальному утриманні дітей не приймає, працездатний, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] 06 квітня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності йому диплому серії ИВ № 086287, що виданий 24 червня 1982 року Дніпропетровським державним університетом на імя «Бачек Микола Гнатович» (а. с. 4-6). У судовому засіданні заінтересовану особу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська було замінено на його правонаступника центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську. Заявник надав суду заяву про розгляд даної справи окремого провадження без його участі, в заяві вказав, що заяву про встановлення факту, яке має юридичне значення підтримує у повному обсязі, просив її задовольнити (а. с. 31). Від представника інтересів Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара надійшов письмовий відгук на заяву [PERSON], в якому дана заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної заяви окремого провадження без його участі, в заяві також вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Дніпропетровським державним університетом 24 червня 1982 на імя «Бачек Микола Гнатович» був виданий диплом серії МВ-І № 086287 про закінчення останнім даного навчального закладу за спеціальністю «Зоологія і ботаніка» (а. с. 11). З копій документів, доданих заявником до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а також з документів, доданих представником інтересів Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара вбачається, що заявник [PERSON] та особа зазначена в дипломі серії ИВ-І № 086287 про закінчення даного навчального закладу за спеціальністю «Зоологія і ботаніка» «Бачек Микола Гнатович» це одна і та сама людина (а. с. 8,3 9-10, 12-14, 27, 28). Пунктом 6 частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у звязку з чим вважає за можливе її задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] 06 квітня 2016 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 02 квітня 2012 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини з 2013 року у зв'язку з різністю характерів. Спору про поділ майна немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище чоловіка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 02 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З 2013 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, з цього часу сторони спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. Спору про поділ майна немає, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] 06 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, аліменти в розмірі 1/4 ч. від свого заробітку сплачувати згоден. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю позивачем [PERSON] і знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] 06 липня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 30 квітня 2010 року вступив в шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №603. Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO].\~ У позивача та відповідача шлюб перший. Сімейне життя не склалось, з квітня 2015 року разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. На даний час надія на збереження сімї відсутня. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам,\~ тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між ним та відповідачем неможливе, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмове клопотання (а.с.23), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.14,17,). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №603 від 30 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.19). Від вказаного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.4). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, шлюбні стосунки не підтримують, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі покласти на відповідача згідно з вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] 06 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. На протязі всього їхнього проживання відповідач постійно вживає спиртні напої, бив її та принижував. Внаслідок постійних бійок у неї погіршилося здоров'я, у зв'язку з чим у 2003 році у неї стався інсульт. На теперішній час вона є інвалідом ІІІ групи по життєво. За завдання їй тілесних ушкоджень відповідач був притягнений до кримінальної відповідальності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1596. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши докази у справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, а саме те, що сторони фактично не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та суперечить їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: approved