Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - відділ ГУ Держгеокадастру в Чорнобаївському районі Черкаської області, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом відновлення меж земельної ділянки. В обґрунтування\~позову зазначалося,\~щопозивач придбав згідно з договорами купівлі-продажу житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, на якій розташоване вказане домоволодіння. Він є власником зазначеного нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру (далі - ДЗК). Відповідно до додатку до витягу з ДЗК встановлені межі земельної ділянки і саме в такому вигляді позивач отримав вказану земельну ділянку у власність. При цьому попереднім власником вказаної земельної ділянки, а саме [PERSON] , у 2008 році замовлена технічна документація з метою встановлення дійсних розмірів земельної ділянки, межових знаків, координат. У 2011 році спадкоємець [PERSON] - [PERSON] , оформлюючи свої спадкові права на вказану земельну ділянку, погодив з відповідачем відповідні межі між земельними ділянками, про що свідчить підпис останнього. Однак відповідачем порушено право власності позивача на його земельну ділянку, що встановлено узгоджувальною комісією Чорнобаївської селищної ради, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, відмовляється відновити межі належної позивачу земельної ділянки і привести земельну ділянку у відповідність до технічної документації. Враховуючи викладене, посилаючись на приписи цивільного та земельного законодавства, позивач просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування його земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача відновити її межі згідно з витягом з ДЗК. Позивач подав заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований. Вказану земельну ділянку він отримав на підставі рішення Чорнобаївської селищної ради та оформив державний акт на неї. При цьому у нього жодних непорозумінь та проблем з попередніми власниками сусідньої земельної ділянки, а саме [PERSON] та [PERSON] , не виникало, оскільки вони розуміли і знали, що межа між їхніми земельними ділянками проходить відповідно до огорожі, а тому будь-яких межових знаків не встановлювали. До того ж дана огорожа була поставлена ще до набуття ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Однак з часу набуття позивачем права власності на житловий будинок та суміжну земельну ділянку, останній почав пред`являти претензії щодо меж їхніх земельних ділянок. Так, під час обстеження узгоджувальною комісією Чорнобаївської селищної ради встановлено невідповідність фактичних розмірів суміжних земельних ділянок розмірам, зазначеним у витягах ДЗК. Водночас узгоджувальною комісією не здійснено промірів іншої земельної ділянки, розташованої зліва від позивача. Встановлена узгоджувальною комісією розбіжність є незначною, тобто в межах допустимої похибки. Крім того, з державних актів, виданих на ім`я [PERSON] та позивача вбачається, що змінювалася конфігурація земельної ділянки, а загальна площа і розміри зовсім різняться. До того ж земельна ділянка для будівництва житлового будинку, що належить відповідачу, виділена ще у 1972 році на підставі рішення Чорнобаївської селищної ради. Згідно з будівельним паспортом ширина між будівлями, що належать відповідачу, і земельною ділянкою, що належить позивачу, є меншою. Вказану обставину виявлено під час особистих промірів, а тому землевпорядна документація позивача виготовлена із порушеннями встановленого порядку та законодавства. На підставі викладеного, посилаючись на норми цивільного та земельного законодавства, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю (т. 1, а.с. 51-54). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 травня 2017 року залучено до участі у справі третью особу - Чорнобаївську селищну раду (далі - третя особа-1) (т. 1, а.с. 76). В подальшому представником позивача подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої останній просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування його земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача знести огорожу та відновити межі земельної ділянки згідно з витягом з ДЗК (т. 1, а.с. 83-86). У судовому засіданні 12 січня 2018 року протокольно постановлено ухвалу про заміну відділу ГУ Держгеокадастру в Чорнобаївському районі Черкаської області на ГУ держгеокадастру в Черкаській області (далі - третя особа-2). 18 червня 2018 року позивачем подано до суду клопотання про призначення експертизи (т. 2, а.с. 60-61). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено (т. 2, а.с. 64-65). Згідно з розпорядженням керівника апарату Чорнобаївського районного суду Черкаської області Бабенка С.А. від 18 жовтня 2018 року № 23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 709/629/17 у зв`язку із закінчення терміну повноважень у головуючої судді Кваші І.М. (т. 2, а.с. 101). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2018 року головуючим суддею у справі визначено Чубая В.В. (т. 2, а.с. 102). 26 грудня 2018 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Чубаєм В.В., відновлено провадження у справі у зв`яку з надходженням клопотання експерта (т. 2, а.с. 111). Іншою ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 січня 2019 року задоволено клопотання експерта, надано додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 2, а.с. 153-155). 5 квітня 2019 року після надходження висновку експертів на підставі ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області провадження у справі поновлено (т. 2, а.с. 171). 16 вересня 2019 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 709/1136/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування записів в поземельній книзі (т. 2, а.с. 228-229). 15 вересня 2020 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області провадження у справі поновлено (т. 2, а.с. 244). 18 листопада 2020 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог з урахуванням висновку експерта, відповідно до якої позивач просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування належною на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,1533 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобовязання відповідача знести огорожу, що розміщена між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] та яка знаходиться безпосередньо на земельній ділянці, кадастровий номер 7125155100:01:000:4738, згідно з межами та координатами, що містяться в записах в поземельній книзі щодо неї станом на 1 серпня 2017 року, а не на межі з боку суміжної земельної ділянки, кадастровий номер 7125155100:01:000:4736; відновити межу земельної ділянки, кадастровий номер 125155100:01:000:4738 в натурі згідно з кадастровим планом від точки А до точки Г, від точки А до точки Б, згідно з межами та координатами, що містяться в записах в поземельній книзі щодо неї станом на 1 серпня 2017 року (т. 3, а.с. 15-17). У судовому засіданні 23 березня 2021 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з урахуванням уточнення. Відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення (т. 3, а.с. 36, 37), причини неявки суду невідомі Третя особа-1 у судове засідання свого представника не направила, подала письмові пояснення, відповідно до яких при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду, просила розгляд справи проводити без участі представника (т. 3, а.с. 5). Третя особа-2 у судове засідання не викликалася, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення її представника, згідно з якими остання при вирішенні вказаного спору покладалася на розсуд суду (т. 2, а.с. 7-9). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 7 червня 2016 року серії НВТ №\~752316,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Чорнобаївського\~районного нотаріального\~округу Бабаком\~О.В.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~934, позивач придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1533 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:4738, що відчужується разом з будинком (т. 1, а.с. 7). Право приватної власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належить позивачу, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 7 червня 2016 року № 60804382 (т. 1, а.с. 8). Крім того, позивач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1533 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:4738, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 7 червня 2016 року серії НВТ № 752317, укладеного між ним і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 935 (т. 1, а.с. 9), про що також свідчить копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 7 червня 2016 року № 60805401 (т. 1, а.с. 10) Згідно з\~копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 6 грудня 2016 року № НВ-7104596852016 земельна ділянка з кадастровим номером 7125155100:01:000:4738 зареєстрована 6 червня 2008 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15 серпня 2007 року (т. 1, а.с. 11). Водночас відповідач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який він придбав згідно з договором купівлі-продажу будинку від 19 листопада 2008 року серії ВКР № 733950 (т. 1 а.с. 55). Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 травня 2017 року № НВ-7105469692017 земельна ділянка з кадастровим номером 7125155100:01:000:4736 зареєстрована 17 травня 2010 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 5 жовтня 2009 року; документом,\~що засвідчив\~право власності\~відповідача на\~земельну ділянку,\~є державний\~акт від\~17\~травня 2010\~року серії\~ЯК №\~748672 (т. 1, а.с. 57). Так, відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку від 17 травня 2010 року серії ЯК № 748672 відповідачу на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1421 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:4736, розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 20). 27 вересня 2016 року позивач звернувся до третьої особи-1 із заявою про направлення узгоджувальної комісії для встановлення меж земельної ділянки з метою будівництва забору за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 15). Так, у листі Чорнобаївської селищної ради від 25 жовтня 2016 року № Ц-46/02-12, адресованому позивачу, зазначено, що ширина його земельної ділянки від [ADDRESS] згідно з витягом з ДЗК - 18,03 м, а фактично - 16,49 м; у відповідача відповідно до державного акта - 18,06 м, а фактично - 18,13 м; фактична площа земельної ділянки позивача при обмірі склала 0,1509 га, а відповідача - 0,1419 га; позивачу рекомендовано провести інвентаризацію земельної ділянки, а також звернутися до землевпорядної організації для відновлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі на місцевості (т. 1, а.с. 16). При цьому 24 жовтня 2016 року у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 7125155100:01:000:4736 державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Чорнобаївському районі Черкаської області Довбишем В.І. здійснено записи № 004 та № 005 (т. 1, а.с. 159 на звороті, 160 на звороті). Проте, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року у справі № 709/1136/19 визнано протирпавними вказані дії державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Чорнобаївському районі Черкаської області Довбиша В.І. щодо внесення та реєстрації змін 24 жовтня 2016 року відносно земельної ділянки з кадастровим номером 7125155100:01:000:4736 і здійснення записів у поземельній книзі на дану земельну ділянку від 24 жовтня 2016 року № 004 та № 005; скасовано записи у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 7125155100:01:000:4736 від 24 жовтня 2016 року № 004 та № 005 (т. 2, а.с. 239-242). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином суд не піддає сумніву обставини, встановлені рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року у справі № 709/1136/19, яке не оскаржувалась та набрало законної сили. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28 березня 2019 року № 772/18-23; 946/19-23 порушення меж землекористування позивача з боку відповідача, зокрема у вигляді зміщення межі суміжних земельних ділянок шляхом накладання земельної ділянки відповідача, кадастровий номер 7125155100:01:000:4736, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку позивача, кадастровий номер 7125155100:01:000:4738, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відбулося; площа накладання земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача становить 0,0101 га (т. 2, а.с. 160-170). При наданні оцінки вказаному висновку експерта у сукупності з іншими доказами, суд вважає його належним, допустимим і достатнім доказом, а також таким, що узгоджується з іншими доказами. При цьому судом під час судового розгляду допитано експерта [PERSON] , який проводив геодезичні обміри об`єктів дослідження, та підтвердив їх правильність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України закріплює, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту ч.ч. 1 і 2 ст. 78 ЗК України вбачається, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Землекористувачі, з-поміж іншого, зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства (п.п. «г», «е» ч. 1 ст. 96 ЗК України). Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з п. «б» ч. 3 цієї статті Кодексу захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У п.\~7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст.\~152\~ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). Згідно з позицією Верховного Суду позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача (постанови ВС від 16 жовтня 2020 року у справі № 309/828/17, від 28 січня 2021 року у справі № 345/4434/18). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано докази, якими доведено фактичне накладання земельної ділянки відповідача на його земельну ділянку, а тому є необхідність захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою шляхом знесення огорожі. Вирішуючи питання\~щодо стягнення\~судових витрат,\~суд виходить\~з того,\~що вони складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~п.\~2\~ч.\~2\~цієї статті\~Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином\~у зв`язку\~із задоволенням\~позовних вимог\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~до стягнення\~сплачений ним\~судовий збір у розмірі 640,00 гривень, що підтверджується оригіналом квитанції від 4 квітня 2017 року № 0.0.738860894.1 (т. 1, а.с. 1), та понесені ним витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 10296,00 гривень, що підтверджується копією квитанції від 23 серпня 2018 року № 0.0.1116977386.1 (т. 2, а.с. 100). На підставі викладеного,

Outcome: approved