Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить визнати [PERSON] (далі - відповідач) таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (далі Квартира) . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є наймачем Квартири. У вказаній Квартирі зареєстрований відповідач, який понад 1 рік в ній не проживає, не сплачує комунальні послуги. Перешкод відповідачу в проживанні в Квартирі позивач та інші особи не чинили. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року вирішено питання про витребування доказів, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні 12.08.2021 позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 01.04.2020, за адресою Квартири зареєстровані позивач та відповідач. Позивач, допитана за її згодою в якості свідка, показала, що відповідач є її колишнім чоловіком та не проживає в Квартирі приблизно з 2000. Квартира є неприватизованою. Приблизно 10 років тому, в 2009 або 2010, коли були вибори, відповідач одного разу прийшов до неї в Квартиру запитати, де проводиться голосування. При цьому відповідач в Квартиру не заходив, а задав питання біля дверей. З того часу, приблизно з 2009-2010, вона відповідача не бачила, він до Квартири не приходив. Вона не перешкоджала відповідачу в проживанні в Квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач її подруга. Свідок останні 15 років кожного дня або через день приходить до позивача в Квартиру в гості, в середньому декілька разів на тиждень. Відповідача та його речей вона ніколи в Квартирі не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає в кв. № 9 в тому ж будинку, що і позивач. Свідок є перукарем та робить зачіски позивачу. В Квартирі позивача свідок на протязі останніх 5 років буває в середньому 1 раз на місяць. Позивач в Квартирі проживає одна, чоловічі речі в Квартирі відсутні, будь-яких чоловіків в Квартирі свідок не бачила. Відповідача свідок не знає та ніколи не бачила в Квартирі. Згідно актів про непроживання від 14.02.2020, 28.02.2020, 16.03.2020, складених комісією в складі директора, інженера та двірника ДП «Промжилсервіс-2» в присутності сусідки [PERSON] , відповідач станом на час перевірки в Квартирі не знаходиться. Відповідно до довідки Департаменту інформатизації МВС України, наданої на виконання ухвали суду, станом на 29.09.2020 відомості щодо перебування відповідача у місцях позбавлення волі відсутні. Як вбачається з довідки Кадрового центру Збройних сил України Міністерства оборони України від 26.10.2020, відповідач у період з 01.01.2019 по даний час військову службу не проходить. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Верховним Судом в постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зазначено, що аналіз ст. 71, 72 ЖК Української PCP дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. З досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в Квартирі понад шести місяців. Поважних причин непроживання відповідача в Квартирі та обставин, з якими чинне законодавство України пов`язує збереження за відповідачем права користування Квартирою понад строки, визначені ст. 71 ЖК УРСР, судом не встановлено. За таких обставин, вирішуючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved