Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] 18.06.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньок : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення доньками повноліття. Також просить стягнути з відповідача кошти на її утримання в зв'язку з тим, що вона перебуває на даний час в декретній відпустці і не може влаштуватися на роботу. Просить стягнути кошти в розмірі 400 гривень на утримання її як матері щомісяця. Ухвалою судді від 23 червня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 30.06.2015 року з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву від 30.06.2015 року з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивачки та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5 ). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 18.06.2015 року встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована проживаючою в [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять донька - [PERSON], [INFO].; донька - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, відсутності у подружжя інших неповнолітніх дітей, стану здоров'я відповідача, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши позицію позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що діти проживають з позивачкою і не досягли трьох років, з врахуванням матеріального становища відповідача, стану його здоров'я, відсутності на утриманні відповідача інших дітей, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. З відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 400 гривень щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved