Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2018 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання [PERSON] [INFO] із 2500 гривень до 750 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 21 грудня 2015 року розірвано. У шлюбі 24 вересня 2012 року народився син - [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29 листопада 2017 року у справі №711/4619/17 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 3500 гривень щомісячно з відповідною індексацією, до повноліття дитини. Однак після набрання вказаним рішення суду законної сили змінилися обставини, які істотно впливають на розмір аліментів і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року в цивільній справі №711/743/18, розмір аліментів на утримання спільного сина сторін було змінено із 3500 грн. щомісячно до 2500грн. щомісячно. Підставою для зміни розміру аліментів стали зміни сімейного стану позивача, а саме те, що 20 грудня 2017 року в нього народилась донька Емілія, яку він зобовязаний також утримувати як батько та дружина, яка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною та не могла працювати. В даний час підставою для звернення позивача з даним позовом, стала зміна фінансового стану позивача, а саме з початку 2018 року, підприємницька діяльність позивача перестала приносити йому очікуваний результат (значно змінився чистий прибуток, зросли витрати на обслуговування цієї діяльності, збільшилися витрати на заробітні плати найманим працівникам, збільшення витрат на оренду торгівельних площ, тощо). У звязку із цим, позивачем було припинено здійснення підприємницької діяльності, про що свідчить внесення відповідного запису про припинення підприємницької діяльності позивача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 квітня 2018 року за №20260060004016510. З 2 липня 2018 року він працевлаштований до ПП «Таклес» на посаду менеджера з продажу з посадовим окладом в розмірі 3723грн., що на даний час є джерелом його доходу. Таким чином, з часу набрання рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року матеріальний стан позивача значно погіршився, що у свою чергу позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2500грн., а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 7 серпня 2018 року позовна заява прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 12 грудня 2018 року через канцелярію суду представником відповідача надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи фотокартки та фото видаткової накладної від 19 липня 2018 року. Усною ухвалою суду внесеною в журнал судового засідання від 17 г8рудня 2018 року дане клопотання залишене без розгляду, оскільки воно подано поза межами строку визначеному Законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] підтримав позовні вимоги. Додатково суду пояснив, що [PERSON] вже не є приватним підприємцем, в наслідок чого в нього суттєво змінився матеріальний стан, а тому він не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року, яке було залишено без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року, оскільки він працевлаштований в ПП «Таклес» та має дохід в розмірі 3723грн., з яких повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2500грн. У звязку із цим, вважав, що аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON]. В судове засідання із розгляду справи по суті позивач [PERSON] будучи повідомленим належним чином не зявився. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Додаткового зазначила, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну його матеріального становища в гіршу сторону, а навпаки показали про отримання додаткового доходу та підтвердили те, що [PERSON] на даний час не перебуває на утриманні позивача, оскільки є приватним підприємцем з 26 квітня 2018 року. Крім того зазначила, що з моменту розлучення вона постійно займається вихованням сина, здійснює оплату за його перебування у ДНЗ №34 «Дніпряночка», сплачує всі витрати на харчування, навчання та розвиток сина як в дитячому садочку, так і поза його межами. [PERSON] відвідує додаткові платні гуртки, які на даний час сплачуються з суми аліментів. Оскільки позивачем не надано достатніх доказів про зміну його матеріального становища, а запропонований ним розмір аліментів на утримання сина є недостатнім для належного фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дитини просила відмовити в задоволенні позову. У своєму відзиві на позов від 5 жовтня 2018 року [PERSON] вважала позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Просила врахувати, що позивач одноосібно користується трьома автомобілями та пятикімнатною квартирою. Також зазначила, що хоч позивач припинив здійснювати свою підприємницьку діяльність 19 квітня 2018 року, проте, згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань його дружина [PERSON] 26 квітня 2018 року зареєструвалася як приватний підприємець за №20260000000042031, яка займається роздрібною торгівлею іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, тобто, тим самим родом діяльності, що до цього здійснював позивач. Таким чином, відповідач працевлаштований та отримує дохід в розмірі 3723грн., його дружина також займається підприємницькою діяльністю і вже не перебуває на його утриманні, то за таких обставин, можна зробити висновок, що матеріальний стан їх родини не погіршився. Крім того, визначений розмір аліментів на який позивач просить змінити стягнення, тобто в сумі 750 грн. щомісячно, є менше ніж сума прожиткового мінімуму на дитину встановленого законом, а тому просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що запропонований позивачем розмір аліментів в сумі 750 гривень є меншим ніж розмір прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину. Дитина відвідує платні гуртки, дитячий садочок, за які щомісяця треба сплачувати кошти. У власності позивача перебуває три автомобілі та квартира, які він не дає можливості використовувати відповідачці. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року, у цивільній справі №711/743/18 (а.с. 7-9) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], що [PERSON] не є інвалідом, є працездатним. Підставою зміни розміру аліментів стала зміна сімейного стану позивача, а саме те, що 20 грудня 2017 року в нього народилась донька Емілія, яку він зобовязаний утримувати як батько та дружина, яка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною та не могла працювати. Частина 1 ст. 18 ЦПК України визначає, - що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2018 року, зменшено розмір аліментів стягнутих за рішенням Апеляційного суду від 29 листопада 2017 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] із 3500грн щомісячно до 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24 вересня 2030 року. Згідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, - якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний\~час,\~підставою для\~звернення з\~позовом до\~суду,\~як зазначає\~позивач,\~стало те,\~щопісля ухвалення 13 квітня 2018 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12\~червня 2018\~року,змінився його матеріальний стан, як платника аліментів. Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року [PERSON] припинив здійснювати підприємницьку діяльність, що підтверджено відповідним записом внесеним в Єдиний державний реєстр юридичних осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань (а.с. 17-18). 2 липня 2018 року [PERSON] прийнятий на роботу до Приватного підприємства «ТАКЛЕС» на посаду менеджера з продажу з посадовим окладом 3723грн., що підтверджується відповідним наказом №10 від 27 червня 2018 року (а.с. 19). Крім того, зазначене також підтверджується відповідною довідкою від 18 липня 2018 року, наданою директором ПП «ТАКЛЕС» [PERSON] (а.с. 20). В той же час, судом встановлено, що 26 квітня 2018 року дружина позивача [PERSON] була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа, що здійснює роздрібну торгівлю іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (а.с. 48-50). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що на даний час на утриманні позивача, окрім двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та Емілії, інших осіб не має. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд погоджується із тим, що матеріальний стан позивача змінився, проте слід зауважити, що сукупний доход його сімї залишився не змінним, а то і збільшився, оскільки дружина позивача [PERSON] 26 квітня 2018 року почала здійснювати підприємницьку діяльність, а відтак більше не перебуває на утриманні чоловіка і відповідно до ст. 141 СК України також зобовязана утримувати їх спільну неповнолітню доньку Емілію, що в свою чергу зменшує витрати позивача на цю дитину. Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина [PERSON] з 2500 грн. щомісячно до 750 грн. щомісячно. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином,\~з урахуванням встановлених судом обставин, вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів до 750 гривень суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать нормам закону, а відтак такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, окремо слід зазначити, що суд не приймає доводів відповідачки [PERSON] про неможливість зміни розміру аліментів у звязку із наявністю у власності позивача нерухомого майна та автомобілів, оскільки вказане відповідачкою майно було наявне у [PERSON] і на час ухвалення рішення Апеляційним судом 29 листопада 2017 року, а отже було враховано при визначенні розміру аліментів. Доказів, того, що [PERSON] придбав інше нерухоме майно або автомобілі після 29 листопада 2017 року відповідачем суду не надано.

Outcome: dismissed