Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON], 23.07.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 01.02.2013р. виконавчим комітетом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, у шлюбі мають дітей [PERSON], 25.06.2013р.н. та [PERSON], 08.11.2015р.н., спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який безпричинно, у стані алкогольного спяніння, вчиняв сварки, ображав її нецензурно, матеріально не забезпечував сімю, як наслідок з 25 серпня 2016 року разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 08.08.2018р. провадження у справі відкрито. Позивачка в судове засідання не зявилась, у заяві від 07.09.2018р. просила про задоволення позову з наведених у ньому мотивів та розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не висловила (а.с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, в заочному порядку, проти чого не заперечила позивачка (а.с. 18, 24). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.02.2013р. виконавчим комітетом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, у шлюбі мають дітей [PERSON], 25.06.2013р.н. та [PERSON], 08.11.2015р.н., сторони разом не проживають з 25 серпня 2016 року, стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сімї - різні погляди на шлюб та сімю, зловживання відповідачем алкогольними напоями. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заяві від 07.09.2018р. настоює на розірванні шлюбу, заперечила можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає (а.с. 19). З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved