Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась з позовом до [PERSON](далі - Відповідач), третьої особи ВГРІФО УМВС України в Одеській області про надання дозволу на виїзд за межі України за наступних обставин. Позивач і Відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2011 рік . Від шлюбу у сторін є двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 06 квітня 2014 року Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». За час перебування у шлюбі з Відповідачем Позивач не отримувала від нього ніякої матеріальної допомоги. Відповідач фактично пішов із сімї , а Позивач звернулась до суду про стягнення аліментів на утримання обох дітей. Рішенням суду від 29 січня 2013 року з Відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, але Позивач їх отримує нерегулярно, у зв'язку з чим державна виконавча служба письмово попередила Відповідача про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] Позивач переїхала жити в місто Горно Оряховиця Республіки Болгарія. Діти залишились проживати в Україні з матірю Відповідача та її сестрою. На даний час Позивач хоче забрати дітей до свого постійного місця проживання в Болгарії, але Відповідач не надає до імміграційних служб відповідну письмову заяву про дозвіл на виїзд дітей, що є перешкодою до їх виїзду. Відповідач дітьми не піклується, не працює, аліменти не сплачує, у зв'язку з чим Позивач вважає порушенням прав дітей на здоровий стан життя, фізичний, моральний та духовний розвиток. Позивач просить задовольнити позовні вимоги про надання дозволу на виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та визнати безпідставною відмову Відповідача надати згоду на виїзд дітей на постійне місце проживання за кордон і видачу дитячого проїзного документа, а також надати неповнолітнім дітям дозвіл на виїзд на постійне місце проживання за кордон і видачу дитячого проїзного документа без такої згоди. Стороні надали суду свої заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2001 року (а.с.15) до 2011 року. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2011 року по справі № 2-4992 шлюб сторін було розірвано ( а.с.19). За період шлюбу у сторін народилось двоє дітей : донька [PERSON], [INFO] (а.с.16) та син [PERSON], [INFO] (а.с.17). Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 29 січня 2013 року по справі № 1527/18870/12 з Відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.20). Згідно інформації та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції встановлено, що Відповідач є боржником по сплаті аліментів на утримання дітей і борг складає 11278,76 грн (а.с.21-22). Згідно свідоцтву про шлюб від 07 квітня 2014 року, виданому в місті Горна Оряховица Республіки Болгарія, зареєстровано шлюб між Позивачем та [PERSON] і прізвище Позивача після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8-11). Відповідно до довідки ф.1 від 29 квітня 2014 року Позивач та діти [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими та проживають за адресою : [ADDRESS](а.с.30). [PERSON] надав свою згоду на відвідування дітьми Позивача Республіки Болгарія, а саме : за місцем його постійного проживання, терміном на 90 днів, у період з 15 травня 2014 року по 01 вересня 2014 року, на підставі чого були видані декларації на обох дітей ( а.с.31-33). До суду також надані заяви свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами Позивача, підтвердили, що Відповідач, починаючи з 2011 року до наступного часу до дітей не приходив, не цікавився їхнім життям (а.с. 34-35). Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки повинні піклуватись здоровєм дитини, його фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідно до частин 1 та 2 статті 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звернутися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Як вбачається з частин 1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, за викладених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved