Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою в якій після неодноразових уточнень просять стягнути за рахунок Державного бюджету , державні органи - Фортечний відділ Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Головне управління Державної казначейської служби у Кіровоградській області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі - 204 380 грн. на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі - 204 380 грн., стягнути з Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький на користь [PERSON] та [PERSON] витрати на судовий збір в розмірі 5 211 грн. 50 коп. В обґрунтування позову зазначили, що у зв`язку з боргом було описано майно та житловий будинок [ADDRESS] , який потім було продано з торгів, власником якого став [PERSON] . В подальшому торги житлового будинку [ADDRESS] визнано недійсними. Державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] скасовано. Внаслідок чого описано майно державним виконавцем було пошкоджене, та позивачі вимушені були купувати нові речі , крім того [PERSON] використав газ на опалення будинку за який не заплатив. Позивачі просять поновити строк давності звернення до суду. Представники відповідачів просили в задоволенні позовних вимог відмовити, та застосувати строк позовної давності. Ухвалою судді від 06.04.2017 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді від 21.04.2017 року відкрито провадження по справі та призначений розгляд справи. Ухвалою суду від 26.02.2018 року визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.11.2018 року клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи залишено без розгляду. Ухвалою суду від 07.11.2018 року закрито підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.11.2019 року залишено позовні вимоги щодо заявленої позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Заслухавши пояснення позивача, представника позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи суд находить за можливе відмовити в задоволенні позовний вимог. Встановлено, що 07.06.2005 року ВДВС у Кіровському районі м. Кіровограда було розпочато зведене виконавче провадження про стягнення з нас: [PERSON] : на користь АКБ «Укрсоцбанк» борг в сумі - 3483 грн. 20 коп. на користь «Мегабанк» борг в сумі - 5546 грн. 34 коп. на користь кредитної спілки «Гарм: борг в розмірі - 21850 грн. 64 коп. на користь держави - 359 грн. 97 к; виконавчого збору - 3124 грн., а всього на суму - 34364 грн. 15 коп. та з [PERSON] борг на загальну суму 291204 грн. 10 коп., на користь юридичних осіб та держави, в тому числі виконавчий лист № 2-1997 від 22.09.2005року про стягнення боргу в сумі 42255 грн. 21 коп. на користь ЗАО «ЗАЗ». В зв`язку з цим на належне позивачам майно було накладено арешт 07.06.2005року [PERSON] повністю погасила відсотки по кредитному договору № 20083-03 від 24.11.2003 року тому претензії у кредитора відсутні. Після погашення [PERSON] кредитів за позовом до [PERSON] і ВДВС в Кіровському районі м. Кіровограда рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 21.01.2005 року та ухвалою того ж суду від 28.08.2006 року про уточнення рішення, було виключено із акта опису й арешту майна державного виконавця ВДВС Кіровського районного управління юстиції від 20.04.2004 року № 111 серія АА 1/2частину домоволодіння [ADDRESS] належну позивачу на праві власності. 18 грудня 2006 року були проведені прилюдні торги, по реалізації всього домоволодіння по [ADDRESS] незаконно була продана належна [PERSON] 1/2 частина цього будинку яку придбав [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 29 жовтня 2009 року та ухвалою Апеляційного суду Кіровоградського області від 27 квітня 2010 року у задоволені позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 23 травня 2012 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2009 року та ухвалу апеляційного су Кіровоградської області від 27 квітня 2010 року було скасовано. Справу переда на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2013 рок позовні вимоги були задоволені повністю. Прилюдні торги від 18 грудня 2006 року проведені Кіровоградською Філією СДП «Укрспец`юст» з приводу реалізаш 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] належної [PERSON] та 1/2частини домоволодіння по [ADDRESS] належну [PERSON] , акт від 21 грудня 2006 року продажу з прилюдних торгів 1/2 частині: житлового будинку по [ADDRESS] належної [PERSON] за ціною 41596, 50 грн. та акт від 21 грудня 2006 року продажу з прилюдних торгів 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] належної [PERSON] вартістю 41596,50 грн., свідоцтво № [NUMBER] про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 26.12.2006 року [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] визнано недійсними. Державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] скасовано. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2013 року апеляційну скаргу Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відхилено, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2013 року залишено без зміни. При цьому 29 травня 2009 року позивачів було примусово виселено з будинку [ADDRESS] на вулицю оскільки іншого житла у них та їх дітей, в тому числі на момент виселення була одна неповнолітня дитина та дев`яностолітній учасник війни дідусь [PERSON] . Згодом 29.05.2009 позивачів було примусово виселено, а їх майно описано і а передано на відповідальне зберігання покупцю - [PERSON] У 2013 році відносно державного виконавця Захарчук Д.В. порушено кримінальну справу з ознаками злочину передбаченого ст. ст. 364, 365 КК України. При цьому позивачі не повідомили, ким коли порушено кримінальну справу та які наслідки проведення розслідування. Таким чином відповідно до вказаної норми державою відшкодовується лише шкода (не збитки), завдана, фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органну державної влади. Отже питання відшкодування збитків державою ані вказаною статтею іншими актами законодавства не передбачено. Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК У країни збитками є втрати які зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також вижатий зробила або мусить зробити для задоволення свого порушеного. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на .підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: - \~ \~ \~ \~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - \~ \~ \~ \~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки позивач бажає отримати моральну шкоду, заподіяну діями або бездіяльність органу державної влади, повинні бути надані відповідні документи, які б підтверджували оскарження, таких дій, або визнання бездіяльності. Крім того зазначені в позовній заяві підстави для призначення моральної шкоди, не відповідають вимогам визначеними чинним законодавством. У досліджуваних рішенням суду № 1109/7205/12 , від 25.01.2013 року винесеного Кіровським районним судом ( суддя Панфілова А.В.), додаткове рішення від 14.03.2013 року №1109/7205/12 Кіровського районного суду, не розглядалось питання щодо оскарження дій державного виконавця. Згідно до п.4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038, торги закінчувалися підписанням протоколу про результати торгів , який має силу договору. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Згідно пункту 5 Постанови Пленуму відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен зокрема, з`ясувати , чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Слід зазначити, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями дією ти бездіяльністю та моральною шкодою. Також позивачем не вказано розрахунку та критеріїв, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Відповідно до позиції Верховного Суду України у справі №6-116 цс 12 , виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення , тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів , визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна Що стосується порушень , допущених державним виконавцем при здійснені повноважень , передбачених Закону України « Про виконавче провадження» № 606-Х1У від 21 квітня 1999 року ,а саме: призначення прилюдних торгів , у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно , визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку , передбаченому цим Законом. Отже , дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються проведення прилюдних торгів , мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними. Оскільки рішенням суду скасовано протокол проведення торгів, скасовано акт продажу майна, скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна та скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та визнано недійсними прилюдні торги арештованого майна, має місце відновлення права власності боржником на підставі рішення суду. Щодо описаного майна боржника, та переданого на зберігання [PERSON] на підставі ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. Відповідно до п.14 розділ 8, Інструкції з організації примусового виконання рішень, виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, виконавець складає про це акт і звертається з повідомленням до органів досудового розслідування для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України. Відповідати за втрачене майно, відповідно до чинного законодавства має зберігач майна. З такою ж заявою може звернутися і сам позивач по справі про відшкодування втраченого майна. За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, за відсутності доказів, які б свідчили про негативні наслідки (немайнового характер) для позивача в зв`язку з якими він опинився, можна стверджувати про недоведеність доказів, про настання негативних наслідків, зазначених ним у позовній заяві, тому в задоволенні позову суд відмовляє. Що до вимог про застосування строку позовної давності звернення до суду про відшкодування моральної шкоди то суд відмовляє в застосуванні ,оскільки такі строки не застосовуються до позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Судові витрати суд покладає по фактично понесеним витратам позивачів. На підставі ст.ст. 1166,1167 ,1173,1174 ЦК України, ,

Outcome: dismissed