Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулася в суд з позовом до Вашківецької міської ради, [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказувала, що після смерті [PERSON], [INFO], залишилася спадщина у вигляді 50/100 часток домоволодіння [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений у виконавчому комітеті Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області 30.11.1999 року за реєстровим №206, за яким все своє майно заповідала [PERSON] . Стверджувала, що є спадкоємцем обов'язкової частки у спадщині, оскільки є дочкою [PERSON] Після смерті матері у встановлений законом термін звернулася у Вижницьку державну нотаріальну контору, де було відкрито спадкову справу №658/2003 року. До заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину було надано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 01.03.2011 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області на ім'я співвласників [PERSON] на 50/100 часток та [PERSON] на 50/100 часток на підставі рішення Вашківецької міської ради взамін ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 01.10.1997 року, справа №2-105. Згідно зазначеної ухвали суду частки між співвласниками на час її винесення не були встановлені, а отже після смерті [PERSON] на момент видачі вищевказаного свідоцтва розмір часток відповідно до чинного законодавства може бути визначений виключно в судовому порядку. У зв'язку з наведеним державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] по [ADDRESS]. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, що належало [PERSON], як спадкоємцем за законом та встановити розмір її частки в домоволодінні [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позов задовольнити. Представник відповідача Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області Перч М.П. в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав подане заперечення проти позову в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, тобто не погоджується із розміром обов'язкової частки у спадщині, який позивач зазначила у своєму позові. Він є єдиним спадкоємцем майна після смерті баби [PERSON], яка заповіла все своє майно йому ще у 1999 році, тобто половини домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS]. У даному домоволодінні із своєю сім'єю проживає з 1996 року. За час проживання підтримував і підтримує дане житло у належному стані. Регулярно проводив внутрішні і зовнішні ремонти в будинках, у тому числі і капітальні, зокрема здійснив заміну вікон і дверей будинків і стайні, ремонт фасаду кухні і стайні, добудував баню всередині кухні, викопав криницю, збудував навіс над вхідними дверима, облаштував ковані перила на балконі, збудував нову огорожу усього господарства і т.п. Позивач у дане майно не вклала ні коштів ні праці. Мала свій окремий житловий будинок у [ADDRESS], де і завжди проживала, поліпшення житлових умов не потребувала і взагалі їй дане спірне спадкове майно не потрібне. Крім того, на даний час його мати і так є власником половини вищезгаданого домоволодіння. Усе своє життя його мати [PERSON] ворогувала із бабою [PERSON], тобто із своєю матір'ю. Посилаючись на наявність обставин, передбачених ч.1 ст.1241 ЦК України просив зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині [PERSON] до 1/8 частини від обов'язкової частки, яку мала би успадкувати його матір. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення проти позову та посилаючись на викладені у ньому обставини просив позов задовольнити частково. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] Спірний будинок будували батьки [PERSON], яка в той час перебувала в м. Миколаїв. [PERSON] допомагав добудовувати цей будинок і там проживав. [PERSON] деякий час проживала у спірному будинку, але в основному проживала у своєму окремому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будівництво спірного будинку розпочали у 1976 році дід і баба [PERSON] Вони були сусідами. [PERSON] проживала в іншому будинку біля лікарні. [PERSON] постійно проживав у спірному будинку і баба заповіла йому цей будинок. [PERSON] робив ремонти у будинку та доглядає за ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони були сусідами. Спірний будинок належав бабі і дідові [PERSON] Після смерті баби [PERSON] постійно доглядав за будинком та всім господарством. За час проживання [PERSON] зробив паркан, зробив ремонти в будинку. Під час повені у 2008 році спірний будинок підтопило і [PERSON] робив у ньому капітальний ремонт. [PERSON] проживала в іншому будинку біля лікарні. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача Вашківецької міської ради Перча М.П., відповідача [PERSON], його представника [PERSON], свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.11.2003 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: 50/100 часток домоволодіння, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташоване по вул. [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області, загальною вартістю 308745,00 грн., що належали спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 01.03.2011 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради на підставі рішення №22 від 26.01.2011 року взамін ухвали Вижницького районного суду від 01.10.1997 року справа №2-10, що підтверджується копією довідки-характеристики №3/133 від 26.08.2015 року, копією вказаного свідоцтва та копією витягу про державну реєстрацію прав №29160994 від 01.03.2011 року, виданого ДКП «Вижницьке РБТІ», які містяться в матеріалах спадкової справи №658/2003 року, заведеної 12.12.2003 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі до майна померлої [INFO] [PERSON] Власником інших 50/100 часток вказаного домоволодіння є позивач [PERSON]. Згідно копії довідки виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району №422 від 09.03.2011 року, яка міститься в матеріалах вищевказаної спадкової справи після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є дочка [PERSON], а спадкоємцем за заповітом - онук [PERSON]. Позивач [PERSON] народилася [INFO] і є дочкою [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 11.09.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області та копією вказано довідки міської ради. Вказані обставини не заперечує відповідач [PERSON]. [PERSON] є інвалідом першої групи, підгрупа Б, загального захворювання безтерміново, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ №935959 від 15.10.2014 року. Тобто позивач [PERSON], як непрацездатна дочка спадкодавця, має право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON]. За життя, 30.11.1999 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала своєму внуку, [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області 30.11.1999 року та зареєстрований в реєстрі за №206 і станом на 01.12.2003 року не змінювався і не скасовувався, що підтверджується його копією, яка міститься в матеріалах вказаної вище спадкової справи. Тобто відповідач [PERSON], як онук спадкодавця, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. [PERSON], як особа, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, та [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується заявами, які містяться в матеріалах спадкової справи. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №840/02-31 від 01.09.2015 року [PERSON] від імені якого діє [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із 50/100 часток у праві власності на домоволодіння [ADDRESS], у зв'язку з тим, що представником не були надані документи, що посвідчують право власності [PERSON], на дане майно, що не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 вказаної статті спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 535 ЦК УРСР 1963 року визначено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що 50/100 часток домоволодіння з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташоване в [ADDRESS] належало [PERSON], позивач прийняла спадщину після її смерті, була на день смерті матері непрацездатною, а тому її позовна вимога про визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 1/2 частки у спадковому майні після смерті матері, є обґрунтованою і підлягає до задоволення. При цьому підстав для зменшення вказаної частки суд не вбачає. Посилання відповідача [PERSON] у запереченні на ст.1241 ч.1 ЦК України є безпідставним, оскільки як встановлено судом, застосуванню при вирішенні даної справи, підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Що стосується вимоги позивача про встановлення розміру її частки в домоволодінні [ADDRESS], то суд вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки вона є передчасною та може бути заявлена після оформлення спадщини на її ім'я. За таких обставин позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Оскільки [PERSON], як інвалід першої групи звільнена від сплати судового збору, то відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст.524, 534, 535, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: partial