Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] 04.04.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті його дядька [PERSON], до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], і він є спадкоємцем цього майна за заповітом померлого. Вказує, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.02.2014року йому визначено додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON]. 25.03.2014року він звернувся в Пустомитівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок, однак в нотаріальній конторі йому роз'яснено, що внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, йому необхідно звернутися до суду. Зазначає, що даний житловий будинок [PERSON] отримав як особа реабілітована з поверненням конфіскованого майна, що підтверджується рішенням Мостиського районного суду Львівської області №2-785/2001 від 07.06.2001року. Також стверджує, що до та після смерті дядька [PERSON] він постійно приїжджає в успадкований будинок, доглядає за будинком, виконує всі необхідні господарські роботи та постійно обробляє земельну ділянку. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться в [ADDRESS]. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача - Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори, у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області, у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову при попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON], який помер [INFO]. 03.06.2013 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на вищевказане будинковолодіння, проте правовстановлюючі документи на дане майно відсутні, право власності належним чином не оформлено. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом цього майна, що належало спадкодавцю [PERSON] та прийняв спадщину, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України, у визначений судом додатковий строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та претендують на таку, не має. Листом Пустомитівської державної нотаріальної контори №505/02-14 від 25.03.2014 року позивачу роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння буде видано після надання оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Вищевказані обставини встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.06.2001року (а.с.14), рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.02.2014 року (а.с.5), підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.3); копією заповіту [PERSON] від 11.02.2002 року (а.с.4); копією листа Пустомитівської державної нотаріальної контори №505/02-14 від 25.03.2014 року (а.с.6), копією заяви [PERSON] від 25.03.2014року про прийняття спадщини (а.с.7); копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 29.11.2013року (а.с.9-12), довідкою КП «Мостиське РБТІ» №1579 від 14.01.2014року (а.с.13), копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту №15962538 від 18.08.2008року (а.с.15), копіями сторінок спадкової справи №75/2014 заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до п.п.4.12, 4.18, 4.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті був фактичним власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом усього його майна та прийняв спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на дане будинковолодіння. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved