Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина на: - домоволодіння [ADDRESS], яке в цілому складається з житлового будинку з прибудовою під літ. «А-1, а», загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, та господарських споруд і будівель: літньої кухні під літ. «Б», сараїв під літ. «К, Д, б1, г», бані під літ. «Г», погребу з шийкою під літ. «п/д, П», вбиральні, вигрібної ями під літ. «В», огорожі №1-3, що належало померлим по 1/2 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 16 жовтня 1981 року за реєстровим № 3330 і свідоцтва про право власності посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 16 березня 1990 року за реєстровим № 880; - земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0762 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS], що належала померлим [PERSON] і [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 травня 2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010677800144. 23 січня 2009 року [PERSON] і [PERSON] склали заповіти посвідчені приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В. за реєстровими №№ 278, 279, відповідно до яких все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом матимуть право і що буде належати їм на момент смерті заповіли [PERSON], яка після реєстрації шлюбу 17 липня 2010 року змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON], позивачка прийняла шляхом подачі у встановлений законом строк до Смілянської державної нотаріальної контори заяв відповідного змісту. Інших спадкоємців на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] і [PERSON] крім позивачки немає. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] і [PERSON], оскільки в вищевказаному державному акті не визначені частки померлих у спільній сумісній власності на землю. Крім цього, державний акт на землю не відповідає вимогам законодавства. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про визнання позову з проханням справу розглядати без участі його повноважного представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 16 жовтня 1981року за реєстровим № 3330 і свідоцтва про право власності посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 16 березня 1990року за реєстровим №880, власниками домоволодіння [ADDRESS], по 1/2 частці кожний, є [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 травня 2006 року, [PERSON] і [PERSON] є власниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0762 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS]. Відповідно до заповітів від 23 січня 2009 року, посвідчених приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В. за реєстровими №№ 278, 279, [PERSON] і [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їм на день смерті і на що вони за законом матимуть право заповіли [PERSON], яка після реєстрації шлюбу 17 липня 2010 року з [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. На день смерті заповідачів вказаний заповіт не змінений і не скасовані. Із постанов державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори № 1910/02-31 та № 1911/02-31 від 09 вересня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 29 липня 2009 року звернулася [PERSON], на підставі поданої заяви заведено спадкову справу № 712/2009. Сестра померлої - [PERSON], 22 вересня 2009 року подала заяву, якою прийняла всю спадщину після смерті сестри. В зв'язку з наявністю заповіту складеного на ім'я [PERSON] [PERSON] подала заяву, якою повідомила, що їй відомо про наявність заповіту і його зміст. При цьому зазначила, що до суду звертатися не буде, претензій до [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) не буде мати та не заперечує проти видачі на її ім'я свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини немає. Після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 28 травня 2013 року звернулася [PERSON], на підставі поданої заяви заведено спадкову справу № 283/2013. Інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини не має. 09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0762 га, розташованої по [ADDRESS], що належала померлим [PERSON] і [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 травня 2006 року Разом з тим, державний нотаріус в задоволенні заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказаними постановами відмовила, посилаючись на те, що в вищевказаному державному акті не визначені частки померлих у спільній сумісній власності на землю. Крім цього, державний акт на землю не відповідає вимогам законодавства. Вказані постанови обґрунтовані тим, що в державному акті вказано, що його видано [PERSON] і [PERSON] Отже, з поданих документів вбачається, що частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не визначені. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 355, ч. 1 ст. 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно п.4.14. глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮ України 22 лютого 2012 року №296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Отже нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину зобов'язаний, крім іншого, перевірити склад спадкового майна. Вищевказане нерухоме майно належить померлим [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки в правовстановлювальному документі не визначені їх частки. Тому з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна після смерті [PERSON] і [PERSON] У пункті 3.4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім цього, державний акт серія ЯГ №530784 від 23 травня 2006 року має дописки ручкою, що не передбачено Інструкцією «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю …..» затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року за № 43, згідно п. 2.9 якої, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Враховуючи викладене, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд, відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved