Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] (далі\~- позивач) звернувся до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області, про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що належало його батьку, [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] . Спадщину батька він прийняв, оскільки на момент смерті батька проживав разом з ним, та після смерті батька фактично вступив у володіння майном. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказаний вище будинок. З огляду на це він змушений звернутися до суду за захистом свого права власності. Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року у вказаній справі залучено до участі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про слухання справи без його участі, зазначивши, що не заперечує проти позову у випадку надання позивачем доказів того, що він фактично вступив в управління спадковим майном, та просив суд розглянути справу за відсутності представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, проте ним надіслано до суду заяву, в якій зазначив, що не претендує на спадкове майно і проти задоволення позовних вимог не заперечує, а також просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, проте нею надіслано до суду заяву, в якій зазначила, що не претендує на спадкове майно і проти задоволення позовних вимог не заперечує, а також просила суд розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Первомайське Глухівського району Сумської області помер [PERSON] (а.с.9). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 07.02.1987 (а.с.8). З Витягу з погосподарської книги № 2 на 2006-2010 роки номер особового рахунку:122, наданого Березівською сільською радою Глухівського району Сумської області від 20.02.2020, вбачається, що власником житлового будинку в [ADDRESS] , є [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.14). Відповідно до Витягів з погосподарської книги № 2 на 2011-2015, 2016-2020 роки, наданого Березівською сільською радою від 20.02.2020, тип об`єкта погосподарського обліку: номер 0137-5, номер 0137-2 - житловий будинок, розташований ОПО: [ADDRESS] , знаходиться в приватній власності у користуванні [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.15-16). З Витягу з рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Первомайської сільської Ради народних депутатів Глухівського району Сумської області від 24 листопада 1993 року «Про передачу земель громадянам в безкоштовну власність місцевого населеного пункту в [ADDRESS] », наданого Березівською сільською радою Глухівського району від 17.02.2020 вбачається, що основі ст. 67 та 56 Земельного Кодексу України передано безкоштовно в особисту власність земельні ділянки, розташовані в межах населених пунктів сільської ради для ведення особистих підсобних господарств під забудову та обслуговування жилих та господарських будівель ,які знаходяться в користуванні громадян згідно додатку № 1: (п/п № 284) [PERSON] виділено під ведення особистих підсобних господарств 0,20, виділено під забудову жилих будівель, інших будівель 0,05 (а.с.17). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літера «А», прибудова літера «а», ганок літера «гн», сарай літера «Б», прибудова літера «б», літня кухня літера «В», гараж літера «Г», навіс літера «Д», вбиральня літера «У», погріб літера «Пг», огорожа літера «N1-3», загальна вартість даного житлового будинку згідно звіту про оцінку становить 33550 грн. 00 коп. (а.с.22-32). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті [PERSON] , останнім зареєстроване не було. Згідно частин третьої та четвертої\~статті 3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від\~01\~липня 2004\~року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, записами в погосподарських книгах підтверджується право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із заповіту, посвідченого Первомайською сільською радою Глухівського району Сумської області від 30 червня 2000 року за р № 77, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60306067 від 26.05.2020, від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутні (а.с.12). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60306084 від 26.05.2020, вбачається, що після [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилась (а.с.13). Відповідно до довідки № 03-07/7/160 наданої Виконавчим комітетом Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 10.03.2020, [PERSON] дійсно з дня смерті свого батька, [PERSON] , тривалий час проживав без реєстрації в будинку покійного по [ADDRESS] (а.с.18). У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вказане свідчить, позивач як спадкоємець [PERSON] , належним чином прийняв спадщину свого батька відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), є спадкоємцем за заповітом, а також враховуючи, що інші спадкоємці - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадкове майно та не заперечують проти задоволення позову, а тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , який прийняв його спадщину. Отже, до позивача перейшли усі права та обов`язки, які належали її батькові на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. від 26.05.2020, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] неможливе, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його батькові, однак це право не визнається через відсутність у батька правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] . Стосовно надвірних будівель, розташованих за вказаною адресою, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. Відповідно до статті 186\~ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається. На підставі викладеного,

Outcome: approved