Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання її провести. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат та балкон з 08 січня 1982 року. Разом з нею у цій квартирі зареєстровані члени її сім`ї, а саме: [PERSON] (син), [PERSON] (син), що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. В березні 2021 року вона звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району з питання приватизації житла, але листом від 26.03.2021 № П-101-0-164 їй було відмовлено у приватизації через відсутність ордера (копія заяви та відповіді додається). Заходи щодо отримання дублікату не надали результату. Листом від 06.11.2020 № П-4855 року Департамент з управління житлово - комунальним господарством Запорізької міської ради повідомив про те, що корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року. А тому надати копію ордеру не уявляється можливим. З огляду на вимоги частини 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. З 1982 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося до її сім`ї претензій щодо незаконності нашого мешння у квартирі. Після повторного звернення до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району з питання приватизації житла, листом від 19.08.2021 № П-383-0-641 відповідачем повторно відмовлено у приватизації через відсутність ордера, за відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання з 29.07.1981 по 15.01.1998, як малолітньої дитини до моменту отримання паспорта [PERSON] . За відсутністю документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в період з 29.07.1981 по 15.01.1998 [PERSON] її представник адвокат Шевченко Т.М. звернулася до Територіального відділу освіти Олександрівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради з адвокатським запитом про підтвердження, що дійсно громадянин [PERSON] 1981 року народження, який навчався в загальноосвітній школі № 3 з 1988 року по 1998 рік ( підтверджується копія атестату та додатком до атестату) мешкав в [ADDRESS] та перебував в Дитячих садках №3 та № 4 з 1983 року по 1988 роки та мешкав в [ADDRESS] (21). Листом від 29.09.2021 № 07.01- 19/964 отримано відповідь, в якій дійсно Відділом освіти підтверджено, що [PERSON] 1981 року народження мешкав в [ADDRESS] . Факт місця проживання [PERSON] також підтверджується історією розвитку дитини [PERSON] з дати народження [INFO] , картою профілактичних щеплень з дати народження [INFO] , індивідуальною картою амбулаторного хворого з 1995 року. Заходи щодо отримання довідок про реєстрацію місця проживання з 29.07.1981 по 15.01.1998, документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в період з 29.07.1981 по 15.01.1998 [PERSON] не надали результату. З огляду на вказані обставини, відповідно до приписів законодавства про приватизацію вона та її родина мають право на приватизацію цієї квартири, оскільки вони вселилися до квартири на законних підставах, незаконність їх проживання ніхто не оспорює, проте, неможливо найти документи на підставі яких вони були вселені та їх відсутність позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію квартири, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять суд визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутністю ордера про надання жилої площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутністю ордера про надання жилої площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання з 29.07.1981 р. по 15.01.1998 р.; за відсутністю документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в період з 29.07.1981 р. по 15.01.1998 р. Визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутністю ордера про надання жилої площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Шевченко Т.М. позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надала в суду письмовий відзив в якому зазначено, що відповідно до Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 27 (зі змінами), районна адміністрація є органом приватизації та здійснює приватизацію житла, яке перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (із змінами) (далі - Положення від 16.12.2009 № 396) визначений перелік документів, який громадянин, що виявив бажання приватизувати займане ним і членами його сім`ї на умовах найму житлове приміщення подає до органу приватизації. За результатами розгляду органом приватизації - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району звернення громадянки [PERSON] з питання приватизації нею та членами її сім`ї [PERSON] , [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] виявлено, що в наданих документах відсутні копія ордера про надання житлової площі, довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] з 29.07.1981 р. по 15.01.1998 р., документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] в період з 29.07.1981 по 15.01.1998 рік. Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 19.08.2021 № П-383-0-641, заявниці [PERSON] наданні роз`яснення з цього питання. Згідно Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України15.05.2013 № 883/5) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 № 381/10661, нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування (даний акт знаходиться у публічному доступі). Згідно статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - ЗУ № 3166- VI) систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади (даний акт знаходиться у публічному доступі). Відповідно до статті 7 ЗУ № 3166-VI, основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує держави\7 політику в одній чи декількох сферах, є у тому числі забезпечення нормативно-правового регулювання. Відповідно статті 15 вказаного Закону, міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр. Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно- правових актів. Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджено Наказом міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (із змінами) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 № 109/17404 в установленому в державі Україна порядку. Згідно частини 5 статті 4 Цивільного кодексу України органи державної влади України можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. У констатаційній частині Наказу від 16.12.2009 № 396 вказано, що Положення затверджено відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» (2482-12), «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (500-17), Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 717 (717-2007-п), та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів. Пункт 18 Положення від 16.12.2009 № 396 встановлює обов`язок подання громадянином до органу приватизації повний перелік документів. Згідно частини 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартири (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно мешкають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно частини 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до пункту 19 Положення від 16.12.2009 № 396 довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (із змінами). Відповідно до пункту 20 Положення від 16.12.2009 № 396 документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після* 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім територій проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). З огляду на викладене вище, обставини, що обґрунтовують вимоги, інші обставини, які мають значення для вирішення справи потребують додаткового з`ясування та підтвердження. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат та балкон з 08 січня 1982 року. Разом з нею у цій квартирі зареєстровані члени її сім`ї, а саме: [PERSON] (син), [PERSON] (син). Так, згідно із Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.04.2021 № 04-28/1-1524, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . з 12.12.1982 по теперішній час. Згідно із копією відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.08.2021 № П-0345, за відомостями департаменту стосовно [PERSON] . як малолітньої дитини, були внесені відомості до картки його матері за адресою: [ADDRESS] , з 06.12.1985 по 05.06.2002. Згідно із копією Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.08.2021 № 04-28/1-3041, [PERSON] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 05.06.2002 по теперішній час. Згідно із копією відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.08.2021 № П-0345, за відомостями департаменту стосовно [PERSON] , як малолітньої дитини, відомості про внесення до картки його матері за адресою: [ADDRESS] . відсутні. Згідно із копією Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.08.2021 № 04-28/1-3042, [PERSON] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15.01.1998 по теперішній час. В березні 2021 року [PERSON] звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району з питання приватизації житла, але листом від 26.03.2021 № П-101-0-164 їй було відмовлено у приватизації через відсутність ордера, що підтверджується копією заяви та відповіді. Згідно листа від 06.11.2020 № П- 4855 року Департамент з управління житлово - комунальним господарством Запорізької міської ради, корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року. Листом від 19.08.2021 № П-383-0-641 відповідачем повторно відмовлено у приватизації через відсутність ордера, за відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання з 29.07.1981 по 15.01.1998, як малолітньої дитини до моменту отримання паспорта [PERSON] . Згдіно з листом від 29.09.2021 № 07.01- 19/964 Територіального відділу освіти Олександрівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, [PERSON] 1981 року народження мешкав в [ADDRESS] . Факт місця проживання [PERSON] за вказаною адресою, також, підтверджується історією розвитку дитини [PERSON] з дати народження [INFO] , картою профілактичних щеплень з дати народження [INFO] , індивідуальною картою амбулаторного хворого з 1995 року. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] з 1981 р., [PERSON] з 1985 р., [PERSON] з 1981 р. постійно проживають в квартирі [ADDRESS] . У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року №29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла. Згідно з ч. З ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир, (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 17, 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», який затверджений наказом Міністерства з питань жилогб-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вони мешкають.

Outcome: approved