Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: ГУЮ у м. Києві - про визнання права власності в порядку спадкування. Позивачі при зверненні обґрунтовували свої вимоги тим, що [INFO] року, помер [PERSON], чоловік [PERSON], та батько [PERSON] Позивачі звернулися до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім позивачів до нотаріуса звернувся й старший син [PERSON], який згодом відмовився від прийняття належної йому частини спадщини після смерті [PERSON], на користь матері [PERSON]. Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON], було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю реєстрації рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року, в зв'язку з чим позивачі не мають змоги прийняти спадщину. Також позивачі зазначали, що у зв'язку з тим, що спірний будинок не був виділений в натурі, і є одним житловим комплексом, то поділ часток спадкоємців повинен розподілятись від усього будинку, а не 1/2 частини будинку. В зв'язку із зазначеним позивачі просили суд: - визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частини житлового (садибний) будинку [ADDRESS]: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розмір 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м.; житлової кімнати 1-3 розмір 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розмір 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розмір 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м.; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м.; та господарсько-побутові будівлі: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частини житлового (садибний) будинку [ADDRESS] тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розмір 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м.; житлової кімнати 1-3 розмір 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розмір 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розмір 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м.; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м.; та господарсько-побутові будівлі: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача 1 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначено, що представник позивача не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Третя особа: ГУЮ у м. Києві в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в процесі розгляду справи надали до суду письмові пояснення в яких при вирішенні справи по суті покладались на розсуд суду (а.с. 43-44). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, що містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Київська міська рада, КМ БТІ про перехід прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування та визнання права власності. Вказаним рішенням за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частини житлового (садибний) будинку [ADDRESS]: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розмір 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м.; житлової кімнати 1-3 розмір 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розмір 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розмір 11,7кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м.; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м.; та господарсько-побутові будівлі: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К». Станом на 21 грудня 2012 року, рішення суду набрало законної сили. Постановою державного нотаріусу Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва право власності на спадок, у зв'язку з відсутністю реєстрації рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюбні відносини. Від шлюбу народженні діти [PERSON] та [PERSON]. Право власності відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва, від 22.05.12 року, на 1/2 частини житлового (садибний) будинку [ADDRESS] належить [PERSON] Враховуючи той факт, що майно набувалось в момент перебування шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON], то доводи позивачів, що в спадковому майні, позивачу [PERSON] належить 1/2 частина майна обґрунтованими та законними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи той факт, що майно набувалось в момент перебування шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON], то доводи позивачів, що в спадковому майні, позивачу [PERSON] належить 1/2 частина майна є законними. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи той факт, що [PERSON] було подано заяву до державної нотаріальної контори, про відмову належної йому частки в спадковому майні на користь матері [PERSON], то частка останньої була збільшена з врахуванням частки спадкоємця [PERSON]. Так, 1/2 частина спадкового майна яка належала б [PERSON] розділяється на спадкоємців, які звернулися з заявою про прийняття спадщини, та відповідно з заявою про відмову в прийнятті такої. З матеріалів справи вбачається, що звернулись до державного нотаріуса, позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовився від своєї частини на користь [PERSON] Таким чином поділ виглядає наступним чином (1/2 / 3 = 1/6 - частка кожного в спадку). Отже, спадкоємці мали право на успадкування 1/6 частки майна від 1/2 частини майна, щоб належало [PERSON], померлого [INFO] року. Однак, у зв'язку з тим, що зареєструвати право власності від 1/2 частки майна в державному реєстрі неможливо, то необхідно виходити з розміру часток від усього будинку, наступним чином. По 1/4 частини будинку належить кожному з відповідачів, а саме [PERSON], та [PERSON] Також, [PERSON], належить 1/4 частина будинку, яку вона успадкувала після смерті [PERSON], так як майно перебувало у спільній сумісній власності подружжя, а саме 1/2 / 2 = 1/4, де по 1/4 мав [PERSON] та [PERSON] 1/4 - частина [PERSON] розподіляється між трьома спадкоємцями, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] де кожному спадкоємців належить по 1/12 частини будинку (1/4 / 3 = 1/12). [PERSON], відмовився від своєї частки в спадковому майні на користь матері, позивача [PERSON] Отже, частка [PERSON] , як спадкоємця першої черги повинно бути збільшено наступним чином (1/12 + 1/12 = 1/6 - частка позивача [PERSON] як спадкоємця першої черги разом з часткою [PERSON], який відмовився від своєї частини в спадку). Підсумовуючи частки позивача [PERSON] вбачається, що їй належить 1/4 частки в спільному сумісному майні подружжя, та 1/6 частка як спадкоємця першої черги, що в загальному підсумку складає 5/12 частини житлового (садибного) будинку з господарсько-побутовими будівлям, що розміщений за адресою: [ADDRESS]. За іншим спадкоємцем, позивачем [PERSON], слід визнати 1/12 частини житлового (садибного) будинку з господарсько-побутовими будівлям, що розміщений за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до змісту ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь позивачів витрати по оплаті судового збору в сумі 2104 грн. 50 коп. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved