Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовною заявою до [PERSON] третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про усунення перешкод в користуванні нею та доньками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] будинком №18, по вул. Дарвіна в м. Кропивницькому, одночасно просе її з дітьми вселити за вказаною адресою та передати їй ключі. В обґрунтування позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснила, що вона з 13.02.2002 року зареєстрована з дітьми за адресою будинок №18, по вул. Дарвіна в м.Кропивницькому. Після розірванні шлюбу відповідач створив умови неможливі для подальшого проживання і заставив її з дітьми переїхати в серпні 21016 року до кв.№97 по вул. Сенчева 67 корп.2, власником якої є відповідач. В задоволенні зустрічного позову просе відмовити. Відповідач 13.02.2017 року подав зустрічний позов в якому просе визнати колишню дружину [PERSON] та її доньку від першого шлюбу [PERSON] [INFO] такими, що втратили право проживання житловим приміщенням , а саме буд.№18 по вул. Дарвіна в м. Кропивницькому та зобовязати Фортечний реєстраційний сектор в м. Кропивницькому УДМС України в Кіровоградській зняти їх з реєстраційного обліку, оскільки вони не проживають понад шість місяців( а.с.34). Відповідач пояснив, що він проживав з дружиною та дітьми по вул. Дарвіна буд. 1, а після розірвання шлюбу бувша дружина переїхала з дітьми проживати в кв.№97 по вул. Сенчева 67 корп.2, яку він запропонував і яка належить йому. Суд, заслухавши пояснення сторін їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та у відмові у задоволенні зустрічного позову [PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено,що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 2008 року по2016 рік. Власником будинку №18 по вул. Дарвіна в м. Кропивницький був [PERSON] (батько відповідача), а відповідно до договору міни власником вказаного будинку з 18.04.2013 року власником став [PERSON](а.с.93). Згідно довідки №966 від 10.12.2016 року про склад сім»ї, виданої головою квартального комітету, в будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Дарвіна 18 зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.11) . В серпні 2016 року позивачка з дітьми переїхала в кв.№97 по вул. Сенчева 67 корп.2, яку запропонував і яка належить відповідачу. Згідно статті 13 ЦПК України, суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодекса, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~ Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~\~\~\~ В п.10 постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони мешкають окремо . Зі слів [PERSON] знає, що її чоловік створив умови відповідно до яких вона вимушена була переїхати в квартиру яку він запропонував. Свідок [PERSON] пояснив, що він є братом позивачки, після розлучення він хотів поговорити з її бувшим чоловіком, але той сказав, що [PERSON] нічого не отримає, коли [PERSON] перебиралась присутнім не був. Вона з дітьми постійно проживала на протязі всього часу перебування в шлюбі за адресою буд. №18 вул. Дарвіна в м. Кропивницькому. Приїхав на четвертий день на вул.Дарвіна 18 після того як сестра виїхала ,то замки в будинку були поміняні. Надані відповідачем акти(а.с.37-42) про не проживання позивачів в буд. №18 вул. Дарвіна не спростовують обставини справи, оскільки в актах зафіксований лише факт не проживання позивачки, що вона не заперечує, але причини не проживання її та дітей в будинку не вказані. Окрім того невідомо при яких обставинах складалися акти , підписи осіб які підписували акти завірені головою квартального комітету.\~ Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Позивач мешкала і була зареєстрована в спірному будинку разом з дітьми. Доводи відповідача про те, що позивач втратила право на проживання оскільки не проживає понад шість місяців не ґрунтується на доказах та діючому законодавстві, оскільки вона є бувшим членом сімї власника будинку та самовільно без поважних причин не залишила місце проживання та реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] не втратили право користування спірним житловим приміщенням, оскільки переселилися з буд. №18 вул. Дарвіна в кв.№97 по вул. Сенчева ,67 корп.2 не з своєї волі , а в звязку з створеними відповідачем негативними умовами щодо їх проживання, що підтвердили свідки в судовому засіданні. Крім того іншого місця проживання у неї нема. На спростування показів свідків позивача в судовому засіданні відповідач окрім своїх пояснень ніяких доказів не надав, що на думку суду свідчить про обєктивність та правдивість показів свідків. Доводи відповідача про те, що позивач втратила право на проживання оскільки не проживає понад шість місяців не ґрунтується на доказах та діючому законодавстві, оскільки вона є бувшим членом сімї власника будинку та самовільно без поважних причин не залишила місце проживання та реєстрації. Виїхала позивач з будинку 18 по вул. Дарвіна відповідно до пояснень відповідача 16.08.2016 року, а до суду звернулася 04.01.2017 року тобто до настання шестимісячного строку на який вказує відповідач. Оскільки суд в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову відмовив тому судові витрати понесені позивачкою суд стягує з відповідача на її користь, а витрати відповідача суд покладає на нього по фактично понесеним витратам. На підставі ст.ст.16, 317, 319, 391 ЦК України, ст.150,156 ЖК України, постанови пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України», постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: approved