Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - «Відповідачі»), третя особа: [PERSON] про визнання протиправним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.01.1997 року. Житловий будинок [ADDRESS] є будинком квартирного типу до якого входить три квартири, які є окремими об`єктами нерухомого майна, мають відокремлені виходи на окремі земельні ділянки. Власниками квартири №1 є Відповідач [PERSON] , квартири №3 є Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Трьохквартирний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташовано на земельній ділянці площею 0,0558 га., що підтверджується зведеним планом ділянок, виготовленим Київською регіональною філією №4. Відповідно до вимог Державного класифікатора будівель та споруд, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507 (ДК 018-2000), пунктом 1110,3 передбачено, що квартири які мають відокремлений вихід на земельну ділянку відносяться до блокованих будинків. Реалізуючи своє право, на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування квартири №2 та господарських будівель і споруд (тобто як блокованого житлового будинку), що належить співвласникам квартири №2 , за заявою Позивача та третіх осіб було розроблено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] в межах Білоцерківської міської ради Київської області. Під час проведення землевпорядних робіт для розробки технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] , було розроблено зведений план земельних ділянок згідно якого встановлено земельні ділянки для обслуговування квартир № 1 , 2 , 3 та встановлено земельну ділянку спільного користування для всіх квартир. Розуміючи необхідність підтримки належних добросусідських відносин та зручного користування окремо влаштованими господарськими будівлями і спорудами, власники досягли між собою письмової згоди про спільне використання земельної ділянки, необхідної для проходу до господарських будівель і споруд, про що зазначено було у зведеному кадастровому плані, виготовленому Київською регіональною філією №4, витягом з протоколу погоджувальної комісії з питань землекористування від 20.10.2005 року, висновком Білоцерківського міського відділу земельних ресурсів від 02.08.2006 року, які містяться у технічній документації виготовленій Київською регіональною філією №4. Відповідно до встановлених меж земельних ділянок власникам квартири №2 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 143 кв.м. або 0,0143 га., яка складається із трьох окремих земельних ділянок площею 0,0099 га кадастровим номером 3210300000:03:014:0072 на якій розташовано квартира №2 житлового будинку, площею 0,0011 га кадастровим номером 3210300000:03:014:0073 на якій розташовано сарай, площею 0,0033 га кадастровим номером 3210300000:03:014:0074 на якій розташовано гараж. На підставі рішення Білоцерківської міської ради V скликання від 21 серпня 2006 року №88 відповідні земельні ділянки були передані у спільну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та виданий державний акт про право на власність на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010701100600 14.11.2007 року. В описі меж земельних ділянок, що зазначено в зареєстрованому Державному акті міститься інформація про земельну ділянку спільного користування з суміжними землекористувачами. Про існування визначеної в спільне користування земельної ділянки було відомо всім Відповідачам, але з невідомих Позивачеві причин Відповідачами проігноровано встановлений порядок спільного користування, а саме частина земельної ділянки яка визначалась як спільне користування передана Білоцерківською міською радою Київської області у власність Відповідачам на підставі рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 21.12.2017 року №1850-42-УІІ. Про передачу частини земельної ділянки яка була передбачена для спільного користування, Позивач дізнався із позову, який розглядається Білоцерківським міськрайонним судом по справі № 357/345/20. Стало відомо про існування рішення Білоцерківської міської ради за №1850-42-VII від 21.12.2017 року, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0310 га. та передачу цієї земельної ділянки у спільну сумісну власність Відповідачам та запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га. за адресою [ADDRESS] , та реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на нерухоме майно вчинений державним реєстратором Лепетинською Н.А. 28.03.2018 року, номер запису про право власності 25531470, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1521202832103. Виготовлена та затверджена технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0310 га. суперечить висновку Білоцерківського міського відділу земельних ресурсів, яким встановлено земельну ділянку спільного користування 0,0180 га. Тобто рішення Білоцерківської міської ради №1850-42-VII від 21.12.2017 року прийняте в умовах конфлікту інтересів між власниками квартир житлового будинку по б-р Олександрійському та Білоцерківською міською радою, якою не було враховано досягнутої згоди між власниками квартир №1 та №3 по поділу земельної ділянки [ADDRESS] та встановлено межі земельних ділянок що мають передатись у власність та спільне користування для всіх співвласників квартир. Тому Позивач вважає, що порушено його законне право на вільне володіння та користування земельною ділянкою з кадастровим №3210300000:03:014:0073 площею 0,0011 га. та господарською будівлею розташованою на цій земельній ділянці. За таких обставин вимушений був звернутися до суду та просив визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 21.12.2017 року №1850-42-VІІ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у спільну сумісну власність Відповідачам; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, запис про право власності номер 25531470, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1521202832103 на земельну ділянку кадастровим номером 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано державним реєстратором Білоцерківської міської ради Київської області, Лепетинською Н.А. 28.03.2018 року за Відповідачами; скасувати реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровим номером 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га. 19.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено заочне рішення по даній справі визнано протиправним та скасовано рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 21.12.2017 року № 1850-42-VІІ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у спільну сумісну власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, запис про право власності номер 25531470, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1521202832103 на земельну ділянку кадастровим номером 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га., розташованої за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державним реєстратором Білоцерківської міської ради Київської області, Лепетинською Н.А. 28.03.2018 року; скасовано реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровим номером 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га. (т.1 а.с.90-96). Відповідач [PERSON] не погоджуючись з заочним рішенням суду, подала заяву про його перегляд. 18.05.2021 року у встановлений законом строк представником Позивача [PERSON] - адвокатом Овчаренко Д.К. через канцелярію суду були подані заперечення на заяву про перегляд заочного рішення від 19.11.2020 року в яких просив у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити (т.1 а.с.136-139). 18.05.2021 року ухвалою суду заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2020 року скасовано, справу призначено до судового розгляду (т.1 а.с.147-148). 09.06.2021 року у встановлений законом строк представником Відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області через канцелярію суду був поданий відзив на позовну заяву в яких зазначив наступне. Всі співвласники мали право на приватизацію земельної ділянки під житловим будинком. Проте, досліджуючи матеріали справи можливо прийти до висновку, що співвласниками цього житлового будинку під час оформлення земельної ділянки (приватизації) було допущено порушення норм ст.ст.86-89 та ст.120 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно документів доданих до позовної заяви усі сторони спору є лише співвласниками житлового будинку, проте норми ст.120 Земельного кодексу України регулюють перехід права за житловим будинком, а не окремими квартирами. Сторони мали б спільно звернутися до Білоцерківської міської ради для оформлення усієї земельної ділянки під усім будинком. В подальшому, лише після затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) та прийняття рішення Білоцерківської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, сторони могли скористатися нормами ст.ст.86-89 Земельного кодексу України. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника може бути здійснена за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, Білоцерківська міська рада звертає увагу суду, що усіма сторонами у цій справі фактично порушено порядок приватизації земельної ділянки під усім будинком (т.2 а.с.2-5). 30.06.2021 року ухвалою суду, проголошеною в судовому засіданні третю особу - [PERSON] було виключено із складу учасників справи у зв`язку із його смертю, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №293 (т.1 а.с.178, 197). Ухвалою суду від 30.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.180-181). У судовому засіданні Позивач пояснив, що спірним рішенням порушено його право на доступ до сараю, вхід до якого прилягає до земельної ділянки спірного користування. Просив позов задовольнити. У судових засіданнях представник Позивача - адвокат Овчаренко Д.К.. вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив її задовольнити. В судові засідання представник Відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його присутності. При вирішенні справи поклався на розсуд суду (т.1 а.с.71, т.2 а.с.4). В судових засіданнях Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що Відповідачі не перекривали Позивачу доступу до його земельної ділянки та до його споруди. В судових засіданнях Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити повністю. 02.08.2021 року в судовому засіданні представник Відповідача [PERSON] - адвокат Мелашенко О.П. позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити повністю. 02.08.2021 року в судовому засіданні третя особа - [PERSON] , пояснила, що є рідною сестрою Позивача. У 2017 році їй періодично телефонувала Відповідач [PERSON] та казала, що її необхідно терміново приватизувати ділянки під їх квартирами задля чого їй необхідно підписати певні документи. Вони зустрічалися на вулиці, план не надали та переконали Позивача та її у тому, що вони планують приватизувати землю під своєю квартирою та своїм сараєм. Тому вони з Позивачем підписали згоду на приватизацію цієї земельної ділянки. Приблизно через 2 роки з`ясувалося, що сусіди - Відповідачі приватизували свою земельну ділянку спільного користування. На цей час її право порушується, оскільки Відповідачі вже огородили частину земельної ділянки спільного користування забором. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 28.09.2021 року у судове засідання Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Мелашенко О.П., Борейко В.В., третя особа - [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. 28.09.2021 року засобами електронного зв`язку представником Відповідача [PERSON] -адвокатом Мелашенко О.П. була направлена заява про відкладення розгляду справи в зв`язку неможливістю бути присутнім в судовому засіданні, оскільки приймає участь у кримінальній справі в якості захисника (т.1 а.с.208). Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.01.1997 року, Позивачу та третім особам [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] (т.1 а.с.9). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №709237 виданого на підставі рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради Vскликання від 21.08.2006 року №88, Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0143 у межах згідно з планом, яка розташована : [ADDRESS] (а.с.10). Як убачається з витягу з рішення від 21.12.2017 року №1850-42- VІІ Білоцерківської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у спільну власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0310 га; передано земельну ділянку комунальної власності у спільну сумісну власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0310 га, за рахунок земель населеного пункту м.Біла Церква, кадастровий номер: 3210300000:03:014:0149; громадянам зазначеним в цьому рішенні зареєструвати право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.12). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про право власності номер 25531470, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1521202832103 на земельну ділянку кадастровий номер 3210300000:03:014:0149, площею 0,0310 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано державним реєстратором Білоцерківської міської ради Київської області, Лепетинською Н.А. 28.03.2018 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.13). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України передбачено що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян вирішуються судом. Згідно п. г), е) ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України, встановлено вимоги за якими власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Частиною 1 ст.106 Земельного Кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Так як кожна квартира мала окремі виходи на земельну ділянку, місця загального користування в будинку відсутні, право власності зареєстровано на кожну квартиру як на об`єкт відокремленого права (як ціла одиниця), враховуючи вимоги п.1110,3 Державного класифікатора будівель і споруд (ДК 018-2000) кожній квартирі, яка була прирівняна до блокованого житлового будинку, було встановлено межі конкретної земельної ділянки для обслуговування житла та земельна ділянка спільного користування, межі цих земельних ділянок були узгоджені та погоджені власниками квартир, що підтверджується зведеним кадастровим планом виготовленим Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах Київською регіональною філією №4 (Білоцерківський відділ) в 2006 році. Посилання Відповідачів та їх представника на підписаний без зауважень акт погодження меж земельної ділянки від 20.07.2017 року, як на підставу для визначення нових меж земельної ділянки, які відмінні від попередньо погоджених меж земельної ділянки зазначених в зведеному кадастровому плані виготовленому Київською регіональною філією №4, суперечить стаття 198 ЗК України де зазначено, що «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами» є лише складовою кадастрової зйомки , а тому не може розглядатися як беззаперечна згода суміжного землевласника на зміну правового статусу частини земельної ділянки попередньо визначеної як загального користування. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Відповідачі не надали до суду документів, а саме зведеного кадастрового плану земельних ділянок із погодженням всіх власників квартир, щодо змін меж земельної ділянки спільного користування. Крім того отримуючи у власність частину земельної ділянки, Відповідачі не могли не розуміти те, що Позивач буде позбавлений права користуватись власною земельною ділянкою кадастровим номером 3210300000:03:014:0073 площею 0,0011 га. та господарською будівлею розташованою на цій земельній ділянці. Під час судового розгляду Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не заперечувалось, що за [PERSON] , [PERSON] , зареєстрована квартира [ADDRESS] , а за [PERSON] зареєстрована квартира [ADDRESS] як окремі об`єкти нерухомого майна, що мають окремі виходи на земельні ділянки, а тому передача Білоцерківською міською радою Київської області рішення від 21.12.2017 року № 1850-42-VІІ земельної ділянки комунальної власності у спільну сумісну власність, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суперечить ст.89 Земельного Кодексу України категорії громадян, яким законодавчо надано право мати земельну ділянку в спільній сумісній власності. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Крім того, статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до Білоцерківської міської ради Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі необхідно задовольнити. Вимоги Позивача ґрунтуються на наведених нормах матеріального права України та Відповідачами не спростовані. Суму сплаченого судового збору необхідно залишити за Позивачем згідно з заявою його представника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved