Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дочкою повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 02.10.2013 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво Святошинського району Київської області. Від цього шлюбу у них 30.12.2013 року народилася дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим з березня 2015 року шлюбні відносини між ними припиненні. На даний час відповідач проживає окремо, і добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дочки та на її утримання, не дивлячись на те, що вона здійснює догляд за дочкою, якій ще не виповнилось три роки, у звязку з цим вона ніде не працює. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та пояснила, що відповідач постійно проживає в м. Боярка у своєї сестри. Іноді один раз на тиждень, на день два, відповідач приїжджає до сімї, але зароблені гроші він не надає, оскільки витрачає на власні потреби. Крім того, коли відповідач приїжджає до неї, то він постійно перебуває у нетверезому стані, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою та тим, що забере дочку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання дочки він визнає повністю і не заперечує проти задоволення цієї вимоги, а вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини (позивача по справі) категорично не визнав, посилаючись на те, що він є непрацездатною особою, оскільки є інвалідом 3 групи, який отримує лише пенсію у розмірі приблизно 1000 грн., а позивач є працездатною особою і тому може працювати та заробляти гроші на власне утримання. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та розяснення абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та те, що відповідач беззаперечно визнав вимогу позивача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини і не заперечує проти задоволення цієї вимоги, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем цієї вимоги і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Щодо вирішення вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, судом встановив, що згідно довідки № 01-26/2009, виданої 03.08.2015 року Управлінням соціального захисту населення Богуславської РДА вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує щомісячну одноразову допомогу за народження першої дитини у розмірі 860 грн. ( а.с. 8). Згідно довідки від 14.05.2015 року до акту огляду МСЕК серії АВ № 0210526 вбачається, що відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання, який може працювати за фахом з неповним робочим днем з легким фізичним навантаженням. Черговий перегляд призначено на 14.05.2016 року (а.с.38). Згідно довідки №3743, виданої 16.10.2015 року Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинського району РДА вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує щомісячну допомогу у розмірі 949 грн. (а.с.50). У відповідності до ч.2, ч.4, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Твердження відповідача про те, що він не має доходів, з яких би стягувались аліменти на утримання позивача, оскільки він не може працювати, так як є інвалідом, суд не приймає до уваги, оскільки згідно довідки до акту огляду МСЕК, відповідачу [PERSON] не заборонено працювати за фахом з неповним робочим днем з легким фізичним навантаженням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має дохід у вигляді отримання щомісячної грошової допомоги, і крім того, він у відповідності до висновку МСЕК може працевлаштуватися з неповним робочим днем з легким фізичним навантаженням, а тому може мати доходи у вигляді заробітної плати. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки вимога позивача про стягнення 1/4 частини доходів є значно завищеною. Питання про судові витрати, суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial