Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 6/100 частин домоволодіння [ADDRESS] вказаного домоволодіння. Квартира № [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2007 року, як отримане в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року. [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 31 березня 2016 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Відповідач [PERSON] є онуком брата позивача. [PERSON] в квартирі ніколи не проживав, в квартирі відсутні його особисті речі, а також відповідач не несе витрат по сплаті комунальних послуг. На підставі вищевикладеного просить усунути [PERSON] перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири № [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судові витрати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Причини неявки суд не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 6/100 частин домоволодіння [ADDRESS] вказаного домоволодіння належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2007 року, як отримане в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 11-12, 13) [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 31 березня 2016 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі № [ADDRESS] ніколи не проживав, в квартирі відсутні його особисті речі, що знайшло своє підтвердження в актах про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідчених головою квартального комітету № 1 Івановою В.О. від 16.09.2017, 13.10.2017, 21.11.2017, 29.11.2017 (а.с. 22, 23, 24, 25). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та усунути [PERSON] перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири № [ADDRESS]. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved