Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] 28 січня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, Правобережної товарної біржі, [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лара», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] та [PERSON], про визнання правочинів недійсними. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року (суддя Мовчан Д.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 72-73 том 1). У судовому засіданні 04 квітня 2014 року відділ Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області залучено до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 83 оберт том 1). 16 травня 2014 року Верхньодніпровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Правобережна товарна біржа, [PERSON], ТОВ «Лара» та ТОВ «СА.ГА.ПА» про визнання договорів та акту недійсними. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року (суддя Мовчан Д.В.) зустрічний позов прийнято та об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 147-148 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014 року (суддя Мовчан Д.В.) провадження в частині позовних вимог за зустрічним позовом Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області до [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Правобережна товарна біржа, [PERSON], ТОВ «Лара» та ТОВ «СА.ГА.ПА» про визнання договорів та акту недійсними закрито, у зв'язку з тим, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 166-167 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року (суддя Мовчан Д.В.) провадження у справі зупинено, у разі злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, яка була стороною у справі (а.с. 190 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року (суддя Залімська Н.В.) цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 197 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року (суддя Басова (Залімська) Н.В.) провадження у справі зупинено у разі злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, яка була стороною у справі (а.с. 10 том 2). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року скасовано (а.с. 63-65 том 2). На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2015 року № 892 було реорганізовано шляхом приєднання Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (а.с. 78-83 том 1). [PERSON], уточнивши позовні вимоги в редакції від 07 вересня 2016 року, звернувся до суду з позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Правобережної товарної біржі, [PERSON] та Приватного підприємства «ГСА-Трейдінг», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON], [PERSON], про визнання правочинів недійсними. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «СА.ГА.ПА» та [PERSON] був укладений договір на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого [PERSON] зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи на земельній ділянці: поле № 8, загальною площею 156 га, Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, а замовник - оплатити вартість виконаних робіт у розмірі 704123 грн. протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі. 10 травня 2013 року було підписано акт приймання-передачі, проте ТОВ «СА.ГА.ПА» не сплатив [PERSON] вартість виконаних робіт у розмірі 704123 грн. Сторони узгодили, що у разі несплати вартості виконаних робіт, з 01 серпня 2013 року до виконавця переходять майнові права на 100 % врожаю соняшнику на обробленій земельній ділянці. Таким чином, [PERSON] набув майнові права на 100 % врожаю соняшнику, що був вирощений на земельній ділянці: поле № 8, Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області. В подальшому, 21 серпня 2013 року [PERSON] передав врожай у заставу [PERSON] в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань з повернення коштів у сумі 799300 грн., позичених у [PERSON] за договором позики від 21 серпня 2013 року. Таким чином, у зв'язку з укладенням договору застави між [PERSON] та [PERSON] від 21 серпня 2013 року врожай соняшника з 21 серпня 2013 року був обтяжений та не підлягав відчуженню без згоди заставодержателя. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань з повернення 799300 грн., позичених у [PERSON] за договором позики, останній за виконавчим написом нотаріуса від 02 вересня 2013 року звернув стягнення на заставлене майно [PERSON], а саме: майбутній врожай соняшника на земельній ділянці: поле № 8, Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області. 06 вересня 2013 року постановою державного виконавця ВДВС Криничанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса. 14 листопада 2013 року постановою державного виконавця ВДВС Криничанського районного управління юстиції виконавчий документ було повернуто стгувачу у зв'язку з відсутністю у боржника [PERSON] визначеного виконавчим документом майна, на яке має бути звернуто стягнення з метою погашення заборгованості. Як стало відомо позивачу, обтяжене майно було відчужено Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області. Згідно протоколу про проведення біржових торгів Правобережної товарної біржі від 18 вересня 2013 року новим набувачем врожаю став [PERSON] Реалізація врожаю була проведена ТОВ «Лара» на підставі угоди, укладеної між ТОВ «Лара» та Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, що виступало розпорядником безхазяйного майна. В подальшому дане майно було реалізовано [PERSON] на користь ПП «ГСА-Трейдінг». Позивач вважає, що внаслідок укладення незаконних правочинів по реалізації без його згоди заставленого майна, він, як заставодержатель, був незаконно позбавлений своїх майнових прав на заставлене майно і втратив можливість задоволення своїх грошових вимог на суму 799300 грн. за рахунок заставленого майна. Позивач просив суд визнати недійсними угоду від 12 вересня 2013 року, укладену між Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, правонаступником якої є Дніпродзержинська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області та Правобережною товарною біржею; договір купівлі-продажу посівів соняшника на кореню, вчинений між ТОВ «Лара» - Брокерська фірма № 3-БФ Правобережної товарної біржі та [PERSON], що оформлений протоколом № 1 про проведення біржових торгів від 18 вересня 2013 року та актом № 1 приймання-передачі від 18 вересня 2013 року; договору купівлі-продажу посівів соняшника на кореню, укладений 01 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПП «ГСА-Трейдінг». У судове засідання позивач [PERSON] та його адвокат - Шпак В.І. не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. 20 грудня 2016 року до суду надійшло клопотання адвоката Шпака В.І. з проханням відкласти розгляд справи в зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання додано не було. Представник відповідача - Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 20 грудня 2016 року надала суду заяву з проханням в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У своїх запереченнях посилалась на те, що 26 липня 2013 року на адресу Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшло подання прокурора Криничанського району Дніпропетровської області від 26 липня 2013 року про усунення порушення вимог чинного законодавства України, причин та умов, що їм сприяють. В поданні зазначено, що на час проведення перевірки на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області встановлено факт самовільного зайняття земельних ділянок площею 162,6 га в контурах 73, 74, які знаходяться за межами населеного пункту та являються землями державної власності товарного сільськогосподарського призначення. Згідно відповіді відділу Держземагенства Криничанського району право власності на земельні ділянки в контурах 73, 74 не зареєстровано. Позивачем не надано доказів на підтвердження права власності чи користування полем № 8, розташованим на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Представник відповідача - Правобережної товарної біржі в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник відповідача - Приватного підприємства «ГСА-Трейдінг» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - відділ Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У зв'язку з довготривалістю судового розгляду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «СА.ГА.ПА» та [PERSON] було укладено договір № 01/4 про виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого [PERSON] зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи на земельній ділянці: поле № 8, загальною площею 156 га, Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, а замовник - оплатити вартість виконаних робіт у розмірі 704123 грн. протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі (а.с. 8-13 том 1). 10 травня 2013 року було підписано акт приймання-передачі, проте ТОВ «СА.ГА.ПА» не сплатило [PERSON] вартість виконаних робіт у розмірі 704123 грн. (а.с. 14-15 том 1). Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 договору № 01/4 від 01 квітня 2013 року сторони узгодили, що у разі несплати вартості виконаних робіт, з 01 серпня 2013 року до виконавця переходять майнові права на 100 % врожаю соняшнику на обробленій земельній ділянці. 21 серпня 2013 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики грошових коштів в сумі 799300 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим № 181 (а.с. 16-18 том 1). Крім того, 21 серпня 2013 року між [PERSON] (заставодержателем) та [PERSON] (заставодавцем) було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим № 183, предметом застави якого є майнові права за договором № 01/4 від 01 квітня 2013 року - майбутній урожай соняшника на земельній ділянці: поле № 8 загальною площею 156,0 га, розташоване за адресою: Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 19-26 том 1). Згідно виконавчого напису від 02 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим № 195, звернуто стягнення на майбутній урожай соняшника на земельній ділянці: поле № 8 загальною площею 156,0 га, розташоване за адресою: Гуляйпільська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 27-28 том 1). Постановою державного виконавця органу ДВС Криничанського районного управління юстиції від 06 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с. 29 том 1). Постановою державного виконавця органу ДВС Криничанського районного управління юстиції від 14 листопада 2013 року виконавчий напис повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно (а.с. 30 том 1). Перевіркою, проведеною прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області встановлено факт самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 162,6 га в контурах 73, 74, які знаходяться за межами населеного пункту та являються землями сільськогосподарського призначення. Прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області було направлено до Верхньодніпровської ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області подання від 26 липня 2013 року про усунення порушень вимог чинного законодавства України, причин та умов, що їм сприяють (а.с. 130 том 2). Згідно відповіді відділу Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області від 31 липня 2013 року та від 06 серпня 2013 року право власності або користування (оренда) на земельні ділянки в контурах 73, 74 на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області не зареєстровано (а.с. 139, 141 том 2). У відповіді Криничанського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07 серпня 2013 року зазначено, що за фактом самовільного зайняття земельної ділянки 25 липня 2013 року відкрито кримінальне провадження № 42013040460000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України (а.с. 142 том 2). 12 вересня 2013 року між Верхньодніпровською ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області та ТОВ «Лара» було укладено угоду № 1 про зберігання та реалізацію безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави, за умовами якого замовник доручив виконавцю обов'язок реалізувати (зберегти) передане йому майно, що перейшло у власність держави згідно акту, опису, оцінки та передачі № 1 від 12 вересня 2013 року (а.с. 144-146 том 2). Згідно протоколу № 1 про проведення біржових торгів від 18 вересня 2013 року, Брокерська фірма № 3-БФ Правобережної товарної біржі - ТОВ «Лара» від імені розпорядника безхазяйного майна Верхньодніпровської ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області (продавець) здійснила продаж посівів соняшника на кореню на земельній ділянці площею 111,6 га (контур поля № 74) та 51 га (контур поля № 73) на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області на користь [PERSON] (а.с. 31-32 том 1). Відповідно до п. 1.16 ч. 1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Наказу Міністерства фінансів України № 1341 від 17.12.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії між підрозділами державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави» та Наказу Державної податкової адміністрації України від 21.07.2008 року № 482 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави» (в редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби виконують, зокрема, функції щодо здійснення контролю за виявленням, обліком, зберіганням, оцінкою, розпорядженням безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. На підставі ч. 1 ст. 123 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Згідно із положеннями ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 215-235) або з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 330, 338). [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договорів недійсними на підставах їх невідповідності вимогам закону, а саме: ст. ст. 203, 215, 321, 335, 572, 590, 591 ЦК України. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину,за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. З урахуванням викладеного, суд зауважує, що на час укладання 01 квітня 2013 року договору № 01/4 на виконання сільськогосподарських робіт між ТОВ «СА.ГА.ПА» (замовником) та [PERSON] (виконавцем), у замовника були відсутні будь-які документи щодо передачі у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки: поле № 8 загальною площею 156 га на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, тобто в подальшому після укладення договору застави від 21 серпня 2013 року, предметом застави якого вказано майбутній урожай соняшника на вищезазначеній земельній ділянці, до позивача (заставодержателя) не перейшли майнові права на урожай соняшника, оскільки він є безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави. Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для визнання угоди № 1 від 12 вересня 2013 року, договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року та договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2013 року недійсними, а, отже, в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed