Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє як законний представник малолітньої доньки [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона володіє на праві власності квартирою № 14, в будинку № 38 на вул. Героїв України (Кірова) в м. Мелітополі. Раніше дана квартира належала її батьку - [PERSON], який у 2000 р. прописав у цій квартирі - [PERSON], [INFO]. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.07.2017 р. по справі № 320/3091/17 [PERSON] було визнано такою, що втратила право користуватися вказаним житловим приміщенням у зв'язку з тим, що вона тривалий час не проживала у цій квартирі. Після оформлення спадкових прав на цю квартиру позивач вирішила її продати. Однак, Відділ реєстрації ВК ММР ЗО надали довідку від 24.10.2017 р. № 5374 де вказано, що станом на 14.05.2017 року в квартирі № 14, в будинку №38 на вул. Героїв України (Кірова) в м. Мелітополі зареєстровано місце проживання - [PERSON] Є, [INFO], яка є донькою [PERSON] Проте, з 2009 року і до теперішнього часу малолітня дитина [PERSON] та її мати [PERSON] в цій квартирі фактично не проживають. Вони не є та ніколи не були членами сім'ї позивач та членами сім'ї її померлого батька, або родичами. Адреса місця фактичного проживання малолітньої дитини та її матері на даний час їй невідома. Реєстрація місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] у належній їй квартирі призводить до порушення її прав, як власника. У зв'язку з тим, що мати дитини і сама дитина тривалий час не проживають у вказаній квартирі - це є підставою для визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому вона просить суд визнати [PERSON], 06.10.2009р.н., такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, але її представник адвокат [PERSON] надав заяву про слухання справи за їх відсутності, на позові наполягають. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання», так як адресата не було дома. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради надала висновок та заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечують. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], є власницею квартири № 14, що знаходиться в будинку № 38 на вул. Героїв України (Кірова) в м. Мелітополі, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2017р. після смерті свого батька [PERSON] (а.с.27-28). Як вбачається з матеріалів справі, в належній позивачу квартирі, попереднім власником в 2000 році було зареєстровано гр. [PERSON], [INFO]. Так на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.07.2017 № 320/3091/17, яке набрало законної сили 08.08.2017р., [PERSON], [INFO], визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 14 в будинку № 38 по вулиці Героїв України в м. Мелітополі Запорізької області, що також підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання від 16.08.2017р. наданою Відділом реєстрації ВК ММР ЗО (а.с.8-9). Згідно наданої довідки Відділу реєстрації ВК ММР ЗО від 24.10.2017 р. № 5374, станом на 14.05.2017 року в квартирі № 14, що знаходиться в будинку № 38 на вул. Героїв України (Кірова) в м. Мелітополі зареєстровано місце проживання - [PERSON], [INFO], яка є донькою [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з доданого до позову Акту, з 2009 року і до теперішнього часу малолітня дитина [PERSON] та її мати - [PERSON] у квартирі № [ADDRESS] (Кірова) в м. Мелітополі фактично не проживають (а.с.10) Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно наданого до матеріалів справи Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, Орган опіки та піклування не має достатніх підстав для заперечення позовним вимогам. Судом встановлено, що з метою підготовки висновку до суду питання щодо визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 17.04.2018 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Розглянувши документи по справі, беручи до уваги факт реєстрації місця проживання малолітньої дитини в спірному житлі, враховуючи, що право користування житловим приміщенням передбачає законодавчо-забезпечене та законодавчо-захищене право вільного доступу у приміщення, члени комісії вирішили, що немає достатніх підстав заперечувати проти позовних вимог [PERSON] у частині визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно Рішення №83/4 від 26.04.2018 року Виконкому Мелітопольської міської Ради, затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визнання малолітньої дитини [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням . Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], була знята з реєстрації місця проживання за адресою [INFO] (Кірова), б. 38, кв. 14, мати дитини і сама дитина тривалий час не проживає у вказаній квартирі, малолітня дитина [PERSON] та її мати [PERSON] не є та ніколи не були членами сім'ї або родичами позивача та спадкодавця, реєстрація місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] у належній позивачу квартирі порушує права позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати малолітню [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved