Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] 13 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Вересень» про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та повернення земельних ділянок. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,67 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0004 та земельної ділянки загальною площею 3,65 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0003, які розташовані на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. 01 вересня 2008 року між ним та [PERSON] «Вересень» укладені договори оренди № 204 та № 205 зазначених земельних ділянок, які зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 041056700393 та № 041056700390 від 19 липня 2010 року. Згідно п. 36 даних договорів передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, без обумовлення такого розірвання настанням будь-яких подій та умов. У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельні ділянки він звернувся до відповідача з пропозицією від 10 грудня 2017 року, які отримані [PERSON] «Вересень» 02 січня 2018 року, з питання розірвання договорів та повернення земельних ділянок, але відповіді не отримав, земельні ділянки йому не повернуто, що свідчить про небажання відповідача виконати вимоги добровільно. Просив визнати розірваними в односторонньому порядку договір №204 оренди земельної ділянки загальною площею 3,67 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0004 та договір № 205 оренди земельної ділянки загальною площею 3,65 га, кадастровий номер 5322480800:02:000:0003, які розташовані на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, укладені 01.09.2008 року між ним та [PERSON] «Вересень» і зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700393 та № 041056700390 від 19 липня 2010 року та зобов'язати відповідача повернути йому дані земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає його незаконним, необґрунтованим посилаючись, що відповідно до ст. 214 ЦК України відмова від двохстороннього правочину можлива лише за взаємною згодою. Згідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за взаємною згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, законодавець закріпив як обовязкову умову розірвання (відмови від виконання зобовязання) порушення однією із сторін зобовязання. Позивач не наводить жодного доказу або твердження про те, що [PERSON] «Вересень» порушувала взяті на себе зобовязання по договорам оренди земельних ділянок № 204 та № 205 від 01.09.2008 року. В зазначених договорах в пункті 36 визначено, що: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається». Таке формулювання, прописане в п. 36 діючих договорів, не відповідає нормам цивільного законодавства, а також п. 39 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220. Типовий договір оренди землі передбачає необхідність сторін чітко визначитись та вказати які саме умови, погоджені сторонами, настання яких надає їм право скористатись правом одностороннього розірвання договору оренди землі. Тобто сторони повинні чітко вказати перелік подій чи фактів з настанням яких стає можливим розірвання договору в односторонньому порядку. Чинні ж договори оренди земельних ділянок не містять жодних умов з настанням яких можливе розірвання договору в односторонньому порядку. Суд, заслухавши думку позивача та уповноваженого представника відповідача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» укладені договір № 204 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0004, загальною площею 3,67 га та договір № 205 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:02:000:0003, загальною площею 3,65 га. Сторони, на час укладення правочинів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договори укладені в письмовій формі, підписані сторонами та зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700393 та № 041056700390 від 19 липня 2010 року. Пунктом 36 вказаних договорів передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Даний пункт договорів містився в тексті договорів на момент їх підписання, а отже сторони на час укладення цих договорів погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання будь-якою стороною договору. Даний пункт, виходячи з змісту та логіки інших пунктів договорів від 01 вересня 2008 року, не пов'язаний, не суперечить та не спростовує їх. Так, п.п. 34, 35 договорів передбачені підстави його припинення, а п.36 передбачено розірвання договору без обумовлення права на його застосування настанням будь-яких подій чи взаємозвязку з п.34 та п.35 договору. Таким чином, є мотивованим та обґрунтованим волевиявлення [PERSON], спрямоване у вигляді листів [PERSON] «Вересень» від 10 грудня 2017 року про розірвання договорів оренди в односторонньому порядку з вимогою про повернення йому земельних ділянок. Частинами 1,3 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 04.06.2008 p., яка була чинною на час укладення спірного договору оренди, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому їх задовольняє. Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 2819 грн. 20 коп., що підтверджується документально.

Outcome: approved