Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області про визнанні незаконним та скасування рішення місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] - 54/100 його частини на підставі договору дарування від 27.01.2006 року, р. № 79, та зареєстрованого в Дергачівському КП ТІ «Інвенрос» 01.02.2006 р. № запису 1193, посвідченого Коробець О.М. приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2019; [PERSON] - 46/100 частин зазначеного житлового будинку. Отже, у відповідності до ст. 30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року зі змінами та доповненнями, який діяв на час укладення договору дарування, до [PERSON] перейшло право користування часткою земельної ділянки, відповідною до належної їй частки у праві власності на житловий будинок, що становить 864 кв.м. (1600*54/100) площі земельної ділянки, на 46/100 частку житлового будинку покладається 736 кв.м. (1600*46/100) площі земельної ділянки. [PERSON] і [PERSON] , як співвласники, протягом тривалого часу намагались виділити 54/100 частини житлового будинку та надвірних будівель в натурі, а також визначити між собою порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться в їх спільному користуванні. Судові справи за нашими взаємними позовними вимогами знаходились на розгляді судів всіх інстанцій з 2012 по 2014 рік. Так судовими рішеннями було вирішено питання про виділ в натурі 54/100 частини домоволодіння [PERSON] та про виділ в натурі 46/100 частини домоволодіння [PERSON] та визначили порядок користування земельною ділянкою, [PERSON] виділили в користування земельну ділянку площею по 864 кв.м., як вказано в додатку №1 до висновку експертизи № 3821 від 08.08.2012р. зеленим кольором. [PERSON] виділили в користування земельну ділянку площею по 736 кв.м., як вказано в додатку №1 до висновку експертизи №3821 від 08.08.2012року. Земельну ділянку площею 2,0 кв.м. виділити в спільне користування [PERSON] та [PERSON] , як вказано в додатку №1 на білому червоною смугою. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року - набрали законної сили оскільки в процесі судового розгляду та в результаті проведення судової експертизи суд правильно взяв до уваги зазначений висновок судово-технічної експертизи, а також ту обставину що варіант 1 встановлення конкретного порядку користування співвласниками земельною ділянкою найбільш відповідає інтересам співвласників, і на застосуванні якого просила - [PERSON] . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року було виділено [PERSON] і [PERSON] у власність у житловому будинку і надвірні будівлі що розташовані за адресою: [ADDRESS] , крім того Рішенням зазначеного суду була змінена ідеальна частка [PERSON] замість її первісної ідеальної частки 46/100, частка [PERSON] стала складати 49/100. Частка [PERSON] складає 51/100, замість її ідеальної частки - 54/100 житлового будинку. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.02.2014 року, апеляційна скарга, [PERSON] , відхилена рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2013 року було - залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи - касаційна скарга [PERSON] в особі її представника [PERSON] - відхилена. Після ухвалення вище зазначених судових рішень позивач неодноразово намагалася вирішити питання з відповідачами щодо мирного врегулювання спору, однак це не призвело до позитивного результату. Замість добросусідського вирішення цього питання, відповідач [PERSON] , черговий раз, без залучення позивача як співвласника та користувача відповідної частки земельної ділянки спочатку звернулася із заявою до Малоданилівської селищної ради - про надання їй земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передачу її в приватну власність. Рішенням ХХХ сесії VІ-го скликання від 11.12.2012 року Малоданилівскої селищної ради, розглянувши матеріали, було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] [PERSON] . Надати в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] . Видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. З відповіді Архівного відділу Дергачівскої районної державної адміністрації Харківської області що наявне рішення ХХХ сесії VІ скликання від 11 грудня 2012 року Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «Про надання [PERSON] земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] та передачу її в приватну власність» тобто із вищезазначених документів лише 04 червня 2020 році мені стало відомо, що відповідач самочинно порушуючи мої права, як співвласника приватизувала земельну ділянку розміром 0,15 га, оскільки право отримати частку земельної ділянки у власність мають всі співвласники. На підставі цього за [PERSON] була зареєстрована земельна ділянка площею 0,15 га (кадастровий номер 6322055900:00:003:1140) за адресою: буд. [ADDRESS] , реєстрація була здійснена Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, номер запису про право власності 6418109 від 07.07.2014 року. Підставою виникнення права власності на цю земельну ділянку стали рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення ХХХ сесії VІ-го скликання від 11.12.2012 року Малоданилівскої селищної ради, про передачу у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] . Оскільки Малоданилівська селищна об`єднана Територіальна громада позбавлена можливості і прав скасувати вищезазначені рішення на підставі заяви [PERSON] , позивач змушена звернутися до суду з позовними вимогами про визнання недійсними рішень Малоданилівської селищної ради. Вказані дії відповідачем здійснені без будь-якої згоди на це співвласника домоволодіння [ADDRESS] . При цьому відповідач приховала від органу місцевого самоврядування відомості про те, що [PERSON] є власником 54/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , та вона має право користуватися відповідною частиною земельної ділянки, де розташоване домоволодіння, та отримати її відповідну частину у власність. Натомість відповідач по справі самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,15 га, яка відведена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Крім того, для отримання земельної ділянки у свою особисту власність відповідач [PERSON] надала органу місцевого самоврядування застарілі відомості, які вже втратили актуальність на час прийняття рішення на її користь. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, у разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, що суд вважає за можливе. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, при цьому не надали відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] - 54/100 його частини на підставі договору дарування від 27.01.2006 року, р. № 79, та зареєстрованого в Дергачівському КП ТІ «Інвенрос» 01.02.2006 р. № запису 1193, посвідченого Коробець О.М. приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2019; [PERSON] - 46/100 частин зазначеного житлового будинку. Отже, у відповідності до ст. 30 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року зі змінами та доповненнями, який діяв на час укладення договору дарування, до [PERSON] перейшло право користування часткою земельної ділянки, відповідною до належної їй частки у праві власності на житловий будинок, що становить 864 кв.м. (1600*54/100) площі земельної ділянки, на 46/100 частку житлового будинку покладається 736 кв.м. (1600*46/100) площі земельної ділянки. Відповідно до статті 88 ЗК України … володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. [PERSON] і [PERSON] , як співвласники, протягом тривалого часу намагались виділити 54/100 частини житлового будинку та надвірних будівель в натурі, а також визначити між собою порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться в їх спільному користуванні. Відповідно Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] було виділено у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно їх часток, а також визначений порядок користування земельною ділянкою. Судовим рішенням було виділено в натурі 54/100 частини домоволодіння [PERSON] та 46/100 частини домоволодіння [PERSON] та визначили порядок користування земельною ділянкою. [PERSON] виділили в користування земельну ділянку площею по 864 кв.м., як вказано в додатку №1 до висновку експертизи № 3821 від 08.08.2012р. зеленим кольором. [PERSON] виділили в користування земельну ділянку площею по 736 кв.м., як вказано в додатку №1 до висновку експертизи №3821 від 08.08.2012року. Земельну ділянку площею 2,0 кв.м. виділити в спільне користування [PERSON] та [PERSON] , як вказано в додатку №1 на білому червоною смугою. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року - набрали законної сили оскільки в процесі судового розгляду та в результаті проведення судової експертизи суд правильно взяв до уваги зазначений висновок судово-технічної експертизи, а також ту обставину що варіант 1 встановлення конкретного порядку користування співвласниками земельною ділянкою найбільш відповідає інтересам співвласників, і на застосуванні якого просила - [PERSON] . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року було виділено [PERSON] і [PERSON] у власність у житловому будинку і надвірні будівлі що розташовані за адресою: [ADDRESS] , крім того Рішенням зазначеного суду була змінена ідеальна частка [PERSON] замість її первісної ідеальної частки 46/100, частка [PERSON] стала складати 49/100. Частка [PERSON] складає 51/100, замість її ідеальної частки - 54/100 житлового будинку. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.02.2014 року, апеляційна скарга, [PERSON] , відхилена рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2013 року було - залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи - касаційна скарга [PERSON] в особі її представника [PERSON] - відхилена. [PERSON] , без залучення позивача як співвласника та користувача відповідної частки земельної ділянки звернулася із заявою до Малоданилівської селищної ради - про надання їй земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передачу її в приватну власність. Рішенням ХХХ сесії VІ-го скликання від 11.12.2012 року Малоданилівскої селищної ради, розглянувши матеріали, було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] [PERSON] . Надати в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] . Видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. З відповіді Архівного відділу Дергачівскої районної державної адміністрації Харківської області що наявне рішення ХХХ сесії VІ скликання від 11 грудня 2012 року Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «Про надання [PERSON] земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] та передачу її в приватну власність» тобто із вищезазначених документів лише 04 червня 2020 році мені стало відомо, що відповідач самочинно порушуючи мої права, як співвласника приватизувала земельну ділянку розміром 0,15 га, оскільки право отримати частку земельної ділянки у власність мають всі співвласники. На підставі цього за [PERSON] була зареєстрована земельна ділянка площею 0,15 га (кадастровий номер 6322055900:00:003:1140) за адресою: буд. [ADDRESS] , реєстрація була здійснена Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, номер запису про право власності 6418109 від 07.07.2014 року. Підставою виникнення права власності на цю земельну ділянку стали рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення ХХХ сесії VІ-го скликання від 11.12.2012 року Малоданилівскої селищної ради, про передачу у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд в [ADDRESS] . Вказані дії відповідачем здійснені без будь-якої згоди на це співвласника домоволодіння [ADDRESS] . Органу місцевого самоврядування при постановленні вказаних рішень не врахувала відомості про те, що [PERSON] є власником 54/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , та вона має право користуватися відповідною частиною земельної ділянки, відповідно вказаного рішення суду, де розташоване домоволодіння, та отримати її відповідну частину у власність. Відповідно до ст. 96 Земельного Кодексу України, користувачі земельних ділянок зобов`язані дотримуватись правил добросусідства та не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до статті 88 ЗК України … володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Відповідно до ст. 106 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею. На підставі ст. ст. 30, 88, 90, 96, 106, 152, 155 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved