Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] в червні місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути на її - позивача - користь з Державного казначейства України на відшкодування моральної шкоди 50000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 21 грн 60 коп. та витрати на проїзд для участі в судовому засіданні, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, посилаючись на бездіяльність органів досудового слідства. Після перерви позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що вимоги підтримує. Представники відповідачів до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вивчив матеріали даної справи, вивчив матеріали по справі за №520\\4547\\17 за скаргою [PERSON] і встановив наступне: Слідчим відділом Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12016160260000151 від 05.03.2016 року за ознаками ч.1 ст.190 КК України. Потерпілою по справі визнана [PERSON] (щодо [PERSON] вчинені шахрайські дії). Досудове розслідування здійснює слідчий слідчого відділу Київського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області. Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.04.2017 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого Київського ВП задоволено і зобов'язано відповідну посадову особу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області розглянути клопотання потерпілої [PERSON] від 01.04.2017 року в рамках кримінального провадження №12016160260000151 та повідомити заявника про результати розгляду. До сьогодні клопотання потерпілої [PERSON] в рамках кримінального провадження №12016160260000151 не розглянуте, досудове розслідування триває більше 19 місяців, що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування. Позивачка доводить, що бездіяльність слідчого Київського ВП спричинила їй - [PERSON] моральну шкоду. Позивач пояснила, що для неї моральною шкодою є переживання, які вона переносить у зв'язку з відкритим ігноруванням слідчими своїх службових обов'язків, у зв'язку з чим позивачка витрачає свій час і свої кошти на додаткові звернення і клопотання до самого слідчого, до судових органів, це порушує налагоджений стан її життя та життя її родини. Моральну шкоду позивачка оцінила в 50000 грн. Матеріальну шкоду в розмірі 21 грн. 60 коп. для позивача склали витрати, які вона понесла у зв'язку з направленням поштовим зв'язком на адресу слідчого 1.04.2017 року клопотання і 18.04.2017 року до суду - скарги на бездіяльність слідчого. Дослідивши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав: Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржувалась бездіяльність слідчого, судо скарга визнана доведеною. Досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні триває, підозра жодній особі оголошена не була, остаточне рішення не прийнято. Суд дійшов висновку, що підставою для відшкодування шкоди є бездіяльність посадових осіб Київського ВП, встановлена ухвалою слідчого судді Київського райсуду м.Одеси від 26.04.2017 року і відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходіть із засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги характер та обсяг моральних страждань позивача та визначає розмір відшкодування моральної шкоди у суму 500 грн,які стягує з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вимоги позивачки в частині відшкодування їй витрат на проїзд для прийняття участі в судовому засіданні не підтверджені належними і допустимим доказами, тому не підлягають задоволенню. Суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивачки в частині відшкодування їй за рахунок відповідачів витрат на поштові відправлення в сумі 21 грн 60 коп, оскільки з квитанцій не вбачається, що саме вона - позивачка - понесла ці витрати.

Outcome: partial