Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просили стягнути з НАСК «ОРАНТА» на їхню користь суму заборгованості за договором страхування майнової відповідальності [PERSON] та [PERSON] у розмірі 6939,10 гривень, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їхню користь завдану матеріальну шкоду у вигляді величини втрати товарної вартості у розмірі 4443,65 гривень, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їхню користь витрати щодо послуг СТО офіційного дилеру ТОВ «Базис Авто» під час огляду страховим комісаром, експертом ОНДІСЕ автомобілю Хюндай Туссон [NUMBER], проведення експертного дослідження, які становлять 1013,05 гривень, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 26 травня 2010 року автомобіль Nissan Premiera, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль, який є спільною сумісною власністю позивачів, дістав ушкоджень, а, крім того, відбулась втрата товарної вартості цього автомобілю, крім того, у зв'язку із пошкодженням їхнього майна позивачі зазнали моральної шкоди. У зв'язку із цим позивачі вважають свої права порушеними та вимушені були звернутись до суду. Позивач - [PERSON], який одночасно є представником позивачки [PERSON], у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Інший представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Інші відповідачі - НАСК «ОРАНТА», [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістили, звертались до суду із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів. 8 квітня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 8 квітня 2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Під час перебування у шлюбі із [PERSON] [PERSON] 10 листопада 2008 року було набуто право власності на автомобіль Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. 26 травня 2010 року о 09 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем Nissan Premiera, д/н [NUMBER], порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, а саме, виїжджаючи з прилеглої території, що розташована біля будинку № 2 по вул. Ак.Корольова у м. Одесі, не дав дорогу автомобілю Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який здійснював рух по проїзній частині, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем, що спричинило механічні ушкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] встановлена постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2010 року. Внаслідок зіткнення автомобіль Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], зазнав механічних ушкоджень, повний перелік яких викладений у протоколі (акті) огляду транспортного засобу, який було здійснено 1 червня 2010 року за участю [PERSON], [PERSON] та наукового співробітника лабораторії автотехнічних досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] Згідно висновку № 5130 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, спричиненого володільцю транспортного засобу, складеного 22 червня 2010 року науковим співробітником лабораторії автотехнічних досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження на момент складання висновку визначається у розмірі 23076,09 гривень, у тому числі розмір втрати товарної вартості - 4443 гривень 65 копійок. Відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована НАСК «ОРАНТА» згідно полісу № ВЕ/1108540 страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - у розмірі 35000 гривень, розмір франшизи - 0 гривень. 26 травня 2010 року [PERSON] звернувся до НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування у зв'язку із спричиненням шкоди [PERSON] 21 липня 2010 року центром клієнтської підтримки Одеської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» було складено звіт № 10/1348 про автотоварознавче дослідження, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Tucson, д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження склала 12758,04 гривень. На підставі даного висновку НАСК «ОРАНТА» було складено розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну у розмірі 12758,04 гривень. Суму у розмірі 12758,04 гривень було перераховано на користь [PERSON], що підтверджується копіями платіжних доручень № 7974 від 2 листопада 2010 року, № 7825 від 20 жовтня 2010 року, № 7776 від 15 жовтня 2010 року та відомостями на перерахування коштів фізичним особам сум страхового відшкодування №№ 528, 524, 519. Згідно акту виконаних робіт, складеного 2 вересня 2011 року ФОП [PERSON] та [PERSON], загальна вартість робіт та запчастин, що були витрачені на відновлювальний ремонт автомобіля Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], склала 16054 гривні. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 51 від 2 вересня 2011 року, дана сума була виплачена ФОП [PERSON] [PERSON] Згідно акту виконаних робіт № ЗНС1б-311 від 10 червня 2010 року, складеного між [PERSON] та ТОВ «Базис Авто», вартість робіт та запчастин, що були витрачені на відновлювальний ремонт автомобіля Hyundai Tucson, д/н [NUMBER], склала 3541 гривень, у тому числі ПДВ - 590,17 гривень. Відповідно до квитанції № 9 від 7 червня 2010 року дану суму було сплачено [PERSON] на користь ТОВ «Базис Авто». Згідно квитанції № 26/301 від 27 травня 2010 року [PERSON] було сплачено на користь ВАТ «Укртелеком» 37,60 гривень за надіслання телеграми. Згідно квитанції № 89 від 27 травня 2010 року [PERSON] було сплачено на користь ОНДІСЕ суму в розмірі 657,29 гривень за експертну оцінку № 5130. Згідно товарного чеку № 01/06 від 1 червня 2010 року [PERSON] було сплачено на користь ПП [PERSON] суму в розмірі 246 гривень за огляд автомобілю Hyundai Tucson, д/н [NUMBER]. Згідно квитанції № 12-1421Q/1 від 26 травня 2010 року, рахунку № ОД-0001889 від 26 травня 2010 року, [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «Український автомобільний холдінг» суму в розмірі 72 гривні за діагностику ходової частини автомобілю Hyundai Tucson, д/н [NUMBER]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що позивачами було надано НАСК «ОРАНТА» висновок № 5130 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, спричиненого володільцю транспортного засобу, складений 22 червня 2010 року науковим співробітником лабораторії автотехнічних досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], суд доходить до висновку, що дана обставина позивачем не доведена. За таких обставин, дії страховика з самостійного визначення розміру страхового відшкодування є правомірними та такими, що відповідають вимогам п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а вимоги позивачів у частині стягнення з НАСК «ОРАНТА» суми різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та їхніми фактичними витратами на проведення відновлювального ремонту автомобілю задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивачів про стягнення збитків з [PERSON], [PERSON] майнової шкоди у вигляді величини втрати товарної вартості та витрат щодо послуг СТО та на проведення експертизи, суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе не власник джерела підвищеної небезпеки, а особа , яка на відповідній правовій підставі володіє таким майном. З роз'яснень, викладених в абз. 2 ч. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, вбачається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших підставах (договору оренди, довіреності тощо). Згідно абз. 2 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджувати, що [PERSON] під час скоєння ДТП керував транспортним засобом - автомобілем Nissan Premiera, д/н [NUMBER] , без достатньої правової підстави. Таким чином, суд доходить до висновку, що саме на [PERSON] має бути покладена відповідальність за шкоду, заподіяну майну позивачів, у той час власник автомобілю не є особою, яка відповідає за спричинену позивачам шкоду. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Крім того, витрати щодо послуг СТО офіційного дилеру ТОВ «Базис Авто» під час огляду страховим комісаром, експертом Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз автомобілю Хюндай Туссон, реєстраційний номер [NUMBER], проведення експертного дослідження, які становлять суму у розмірі 1013,05 грн. є витратами, які позивачі зробили для відновлення свого порушеного права, тобто збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення цих сум з [PERSON] на користь позивачів, які в силу ст.ст. 60, 61 СК України є співвласниками пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ч. 1, п.п. 2,3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що судом встановлено, що з боку [PERSON] по відношенню до позивачів мала місце протиправна поведінка, яка виразилась у скоєнні ДТП за участю належного позивачам транспортного засобу, майно, належне позивачам було пошкоджено, суд доходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, оскільки моральна шкода була спричинена позивачам внаслідок винних дій [PERSON], суд доходить до висновку про те, що така шкода має бути ним відшкодована. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачам, суд виходить з наступного. Згідно абз. 1 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи характер спричиненої відповідачем моральної шкоди, той факт, що у добровільному порядку відповідач її не відшкодував, той факт, що позивачі були змушені звернутись за захистом своїх прав до суду та протягом тривалого часу відновлювати свої порушені права, суд оцінює розмір моральної шкоди у 1000 гривень для кожного позивача. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, також підлягають відшкодуванню судові витрати позивача - [PERSON].

Outcome: partial