Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] 13 квітня 2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 березня 2017 року померла [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON], належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON]. 09 лютого 2018 року позивач звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13 березня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10. На підставі вищезазначеного просить визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 11 березня 2017 року, на 3/4 частини квартири 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. 16 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що 11 березня 2017 року померла [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON], належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON]. 16 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10. На підставі вищезазначеного просить визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 11 березня 2017 року, на 1/4 частину квартири № 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. Від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, зустрічний позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила задовольнити Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 11 березня 2017 року померла [PERSON] (а.с. 15). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON], належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла [PERSON] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири № 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до Другої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 534/2017, заведеної після смерті [PERSON], померлої 11 березня 2017 року (а.с. 25 на звороті, 26 на звороті). Також, з заявою про прийняття спадщини до Другої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] (а.с. 26). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13 березня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10 (а.с. 17). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10 (а.с. 51). З відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09 жовтня 2017 року вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 містяться відомості про зареєстроване право власності за адресою: [ADDRESS] в цілому за [PERSON] (ПІБ власника зазначено російською мовою згідно документа, що підтверджує право власності) на підставі свідоцтва про право власності від 18.08.1998 року, виданого Виконкомом міської [PERSON] народних депутатів згідно розпорядження № 6/1645-98, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 294п за реєстровим № 37-73 (а.с. 36). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до чч. 1, 2\~ст. 1247 ЦК України\~заповіт складається у письмовій формі. з зазначенням місця та часу складання заповіту. заповіт має бути підписаний заповідачем. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved