Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] 19 листопада 2012 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] з позовною заявою про поділ майна подружжя, який в ході розгляду даної цивільної справи підлягав уточненню (а. с. 2-3, 118). [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2005 року, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у 2013 році. Під час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано майно, а саме: автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі VIN -WP1AC29P18LA96267 WP1AC29P18LA96267, вартість якого на день купівлі складала у гривневому еквіваленті 506 991,24 грн. [PERSON] просила суд, з урахуванням уточнень, поділити спільно набуте сторонами під час перебування у шлюбі майно наступним чином: визнати за відповідачем право власності на вказаний автомобіль в цілому, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості частки спірного майна в розмірі 343 220,00 грн. (а. с. 2-3, 118). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги згідно уточнень підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, свого представника не направив, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив. Представники [PERSON] приймали участь в розгляді даної цивільної справи, заперечувати проти позовних вимог [PERSON], просили суд залишити спірний автомобіль у спільній частиковій власності сторін (а. с. 146-148). Вислухавши пояснення осіб, що брали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по травень 2013 року. Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі VIN -WP1AC29P18LA96267 WP1AC29P18LA96267, що підтверджується відповідним свідоцтвом, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 7). Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця по визначенню ринкової вартості КТЗ від 27 серпня 2013 року ринкова вартість «Porsche Cayenne», д/н [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі VIN -WP1AC29P18LA96267 WP1AC29P18LA96267 становить 214 830,00 грн. (а. с. 96-104). З пояснень, наданих позивачем, представником позивача та представниками відповідача у судовому засіданні вбачається, що н даний час спірний автомобіль перебуває у розпорядженні [PERSON] Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 63 ЦК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленість між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною 1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 України майно, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами в контексті викладених правових норм, та приймаючи до уваги, що судом було встановлено, що спірне майно було придбано та зареєстровано за [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] та на підставі ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України є спільним сумісним майном подружжя, що було підтверджено та визнано сторонами у судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та поділити майно, яке було набуте сторонами під час перебування у шлюбі наступним чином: визнати за [PERSON] право власності в цілому на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі VIN -WP1AC29P18LA96267 WP1AC29P18LA96267; стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості частки спірного майна 257 415,00 грн., що складає 1/2 частину вартості автомобіля, встановлену висновком судової автотоварознавчої експертизи. У задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки посилання сторони позивача на ч. 3 ст. 70 СК України, якою визначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду даної цивільної справи, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження необхідності збільшення її частки у спільному майні подружжя з 1/2 частини до 2/3 частин, при цьому суд вважає, що сам факт проживання неповнолітньої дитини з позивачем не є підставою для такого збільшення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по даній цивільній справі та приймаючи до уваги результат її розгляду, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1 720,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial