Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

[PERSON] 15.10.2019р. звернулась з позовом до Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл.просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок на [ADDRESS] , визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ № 016885 від 12.02.2002р. виданий на ім`я [PERSON] , скасувати запис про його реєстрацію в книзі записів державних актів за № 446 та визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,86 ум.кад.га, що належало [PERSON] на підставі сертифікату серія ЛВ № 147936, виданого 28.02.1997р., мотивуючи тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , що після смерті останньої відкрилась спадщина в т.ч. на вищеозначені житловий будинок і земельну частку (пай), що після смерті матері вона, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, у вересні 2019р. звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, а на вказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що в інший спосіб, як звернутись до суду, вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, її представник - адвокат Мартин В.І. 10.03.2020р. подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності (а.с. 67). Представник Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 14.11.2019р. сільський голова подав лист, не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с. 54). Треті особи в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР). Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч дарування, прийняття спадщини, тощо. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із змісту позову, долучених до справи довідок Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 174 від 08.05.2018р., № 330 від 13.08.2019р., із витягів з погосподарських книг за 1983-2000р.р., 2016-2020р.р., із копії технічного паспорта від 03.09.2019р. на житловий будинок на [ADDRESS] ., (а.с. 16-31) убачається, що [PERSON] мала у власності вищеозначений будинок, до дня смерті проживала та була у ньому зареєстрована, що разом з нею проживала її донька [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.9) [PERSON] померла [INFO] [PERSON] , що видно із копій свідоцтва про народження та одруження (а.с. 10, 11) є донькою спадкодавця [PERSON] . Із листа приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т. № 255/01-16 від 03.09.2019р. (а.с. 32) убачається, що [PERSON] звернулась в нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , між тим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, а на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Із копії державного акту серії І-ЛВ №016885 на право приватної власності на землю (а.с.8) убачається, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 1,4866 га на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів від 12.02.2002р. № 68, тобто після смерті. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Оскільки державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 016885 на ім`я [PERSON] виданий 12.02.2002р., тобто після смерті [PERSON] , а отже в порушення вимог закону, суд приходить до висновку про визнання недійсним вищеозначеного державного акту, що виданий на підставі цього розпорядження та скасування запису про його реєстрацію. Згідно витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Речичанської сільської ради за [PERSON] значиться сертифікат серія ЛВ 147936 виданий 28.02.1997р. та зареєстрований за № 528, згідно якого їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,86 ум.кад.га на території Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с. 14). Ураховуючи вищенаведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала у власності житловий будинок на [ADDRESS] ., обставин, які б вказували, що вона при житті володіла таким незаконно, не встановлено, а також, що остання набула право на середню земельну частку (пай) площею 1,86 ум.кад.га на території Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що посвідчене сертифікатом на середню земельну частку (пай) серія ЛВ 147936 від 28.02.1997р., а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивачка фактично прийняла спадщину, користується спадковим майном, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, а тому є підстави до задоволення позову.

Outcome: approved