Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив визнати недійсним договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта банку від 30 червня 2010 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України в частині передачі кредитних зобов,язань за Кредитним договором номер 1489/ФКВ-07 від 13 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк». Представник позивача в позовній заяві посилався на таке: 13 вересня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачем було укладено кредитний договір номер 1489/ФКВ-07. В ході виконання вказаного договору 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ укладений договір про передачу активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь Дельба Банку. Відповідно до додатку номер 2 до зазначеного договору ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ Дельта Банк зобов'язання [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Спосіб та порядок погашення кредиту був встановлений пп. 2.5, 2.7 кредитного договору і надавав можливість позичальникові сплачувати відповідні кошти шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки в касу банку за визначеними в договорі реквізитами. Укладення оспорюваного договору та заміна кредитора у зобов,'занні потягли за собою фактичну зміну вказаних умові кредитного договору в частині порядку повернення коштів. П.п. 7.7 кредитного договору встановлено, що всі зміни та доповнення до договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових договорів або шляхом надіслання банком позичальникові повідомлення у випадку, передбаченому п. 6.1. Проте, при укладенні оспорюваного договору у порушення умов кредитного договору відповідач не лише не уклав з позивачем додаткових договорів, а і не повідомив його у встановлений договором спосіб про зміну умов договору стосовно порядку повернення коштів. Вказані обставини створили перешкоди позивачеві у виконанні зобов'язань по кредитному договору, оскільки цим договором змінюються пункти умов укладеного кредитного договору. Відповідно до п.4.8 кредитного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року визначено порядок повідомлення боржників про передачу «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги, а саме передбачено письмове повідомлення за формою, узгодженою вказаними банками у всіх істотних аспектах протягом п'яти робочих днів з моменту укладення цього договору. Повідомлення позивач не отримував. Як зазначає представник позивача,у позовній заяві, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Таким чином, відповідачами були порушені умови договору. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором між [PERSON] та «Укрпромбанком» 13 вересня 2007 року було укладено договір поруки. У відповідності до ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено наслідки призначення ліквідатора, а саме: з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора допускається укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку та передачею його майна третім особам, лише у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до постанови НБУ номер 19 від 21 січня 2010 року відкликано банківську ліцензію та ініціювало процедуру ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». Таким чином, банк втратив право укладати угоди, пов'язані з відчуженням свого майна, в тому числі і здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам. Надалі представник позивача посилається на ст.ст. 215 ч.1, 203 ч.1 ЦК України та зазначає, що суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, як зазначає представник позивача, підставою недійсності правочину є суперечливість змісту цього правочину законодавству України, чинному на момент його укладення. Крім того, представник позивача вказує на те, що спосіб і порядок погашення кредиту, встановлений пп. 2.5, 2.7 Кредитного договору і надавав можливість позичальникові сплачувати відповідні кошти шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки в касу «Укрпромбанку» за визначеними в договорі реквізитами. Укладення оспорюваного договору потягло зміну умов договору в частині порядку повернення коштів. У відповідності до п.6.1 кредитного договору у випадку зміну порядку кредитування банк має право переглянути умови кредитування, встановлені цим договором, про що повідомляє позичальника у письмовій формі за 30 календарних днів до введення в дію зазначених змін. Відповідно до п.7.7 вказаного договору встановлено, що всі зміни вносяться у письмовій формі, проте відповідач не тільки не уклав з позивачем письмово додаткових угод, але не повідомив про зміну умов договору стосовно порядку повернення коштів. Відповідно до п. 4.8 договору про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь Дельта банку визначено порядок повідомлення боржників про передачу прав вимоги. Зокрема, передбачено, що «Дельта Банк» та «Укрпромбанк» зобов'язані письмово повідомити боржників про передачу відповідних вимог шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою «Дельта Банком» та «Укрпромбанком» у всіх істотних аспектах протягом п,яти днів з дати укладення цього договору. Повідомлення направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення. Такого повідомлення позивач не отримував. У відповідності до вимог чинного законодавства якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, показав, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., реєстраційний номер 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» уступив, а АТ «Дельта банк» прийняв активи «Укрпромбанку». Таким чином, АТ «Дельта банк» є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором та договорами забезпечення. Посилання позивача на недійсність оспорюваного договору у зв'язку з не надісланням йому повідомлення про заміну кредитора є не обгрунтованим, суперечить нормам матеріального права з огляду на те, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України така підстава визнання недійсності правочину відсутня у чинному законодавстві. Крім того, представник відповідача зазначив, що неодноразово направляв позивачеві досудову вимоги щодо наявності простроченої заборгованості за кредитним договором та вимогою сплатити заборгованість протягом 30 календарних днів від дати отримання даної судової вимоги. Крім того, вказаний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки в момент його вчинення сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України. Договір про передачу активів не містить інформації щодо умов кредитного договору та ніяким чином не змінює його умов. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним договір про передачу активів, не будучи його стороною, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний договір порушує чи зачіпає його права та законні інтереси. Наведені позивачем доводи та аргументи є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Відповідачі та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, третя особа просила розглядати справу за його відсутності. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню на підставі наступного: 13 вересня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір номер 1489/ФКВ-07 , відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» надав позивачеві кредит в сумі 70000 доларів США з процентною ставкою 14,3% за користування кредитом зі строком кредитування 09 вересня 2022 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь Дельта банку. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстраційним номером 2258, відповідно до якого Укрпромбанк відступив на користь Дельта Банку активи Укрпромбанку. Відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» за кредитним договором та договорами забезпечення. Як встановлено у судовому засіданні вказаний правочин не суперечить ЦК України та будь-яким іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, що передбачено ч.1 ст.203 ЦК України. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор в зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином /відступлення права вимоги/. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги і за яким передається новому кредитору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що і снували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені ч.. 1-3,5,6 ст.215 ЦК України. Відповідно до викладеного згода боржника на здійснення заміни кредитора у зобов'язанні не передбачена. Порядок укладення договору відступлення права вимоги передбачений ст.ст. 512-517 ЦК України. Як зазначає позивач у судовому засіданні, підставою для визнання частково недійсним договору передачі активів є неповідомлення його кредитором та його правонаступником про укладення договору, що не передбачено чинним законодавством, а саме: зміст договору на момент його вчинення не суперечив нормам ЦК України; особи, які уклали вказаний договір мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників договору було вільним та спрямоване на реальне настання правових наслідків, ним передбаченим; договір був укладений у встановленій чинним законодавством формі та нотаріально посвідчений. Тобто підстави для визнання договору частково недійсним у відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, на які посилається позивач, відсутні. Як вбачається з тексту оспорюваного договору, останній не містить інформації щодо умов кредитного договору та ніяким чином не змінює його умов. У судовому засіданні встановлено, що договір про передачу Активів повністю відповідає вимогам законодавства, жодної з наведених позивачем та його представником обставин, на підставі яких вказаний правочин укладено з порушенням чинного законодавства, не встановлено, підстави для визнання вказаного правочину частково недійсним відсутні. Посилання позивача на той факт, що ним не отримано від сторін договору повідомлень щодо заміни кредитора у кредитному договорі спростовуються наданими представником відповідача доказами, але навіть відсутність такого повідомлення не тягне за собою визнання правочину недійсним, оскільки посилання позивача на цю обставину як на підставу визнання недійсним правочину, не передбачено чинним законодавством. Посилання позивача у позовній заяві на те, що боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні не є підставою для визнання недійсним оспорюваного договору, оскільки не передбачено чинним законодавством. Вказане посилання стосується лише виконання зобов'язань сторонами кредитного договору. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог немає. На підставі ст.ст. 203, 215, 512, 516, 517, 518, 526, 528, 529 ЦК України,

Outcome: dismissed