Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякова Л.О., Міськрайонне управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій просить: - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 25-19-13576, виданого 13 вересня 1994 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72, на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану на території [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер 63251110700:00:102:0018, площею 0,1 га, розташовану на території [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 25-19-13576, виданого 13 вересня 1994 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72. В обґрунтування заяви зазначає, що після смерті її чоловіка [PERSON] (далі - [PERSON] ), який помер [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами і земельна ділянка (кадастровий номер 6325110700:00:102:0018), розташовані за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті чоловіка вона постійно проживала з ним, з огляду на що вважається такою, що прийняла спадщину. За наведених обставин вона звернулась до приватного нотаріуса Полякової Л.О. та отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що нотаріусом відмовлено їй у визнанні права власності на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 6325110700:00:102:0018, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування відмови нотаріус послався на те, що в Державному акті на право приватної власності на землю ХР 25-19-13576, виданому 13.09.1994 Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72, наявне виправлення в прізвищі спадкодавця. Крім того, відмова обґрунтовується тим, що у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, прізвище власника зазначено « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про смерть він записаний як « [PERSON] ». Зазначає, що вказані обставини свідчать про порушення її права на спадщину, тому вимушена звернутися до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.09.2020 справу за вказаним позовом призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити про таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у 1994 році оформив право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6325110700:00:102:0018) за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку було невірно зазначено прізвище власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6310987522019 від 14.08.2019 земельна ділянка з кадастровим номером 6325110700:00:102:0018, що розташована за адресою: [ADDRESS] (державний акт від 13.09.1994 ХР 25-19-13576). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1994 ХР 25-19-13576, вказаний документ видано на ім`я [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] .. Отже, судом встановлено, що вищевказаний Державний акт на право приватної власності на землю виданий саме [PERSON] . Досліджені судом письмові докази, дають підстави встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , документу - Державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1994 ХР 25-19-13576, виданого на ім`я [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вказана помилка не дозволяє заявнику реалізувати своє право на спадщину та іншим способом заявник не має можливості усунути розбіжності у правовстановлюючих документах, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.10.2009 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, окрім іншого, на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. У першу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Спадщина відкрилася за законом, спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого є заявник - [PERSON] , яка своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, 17.08.2010 отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Полякової Л.О. від 06.08.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, де розташований вказаний житловий будинок, оскільки є розбіжності у написанні прізвища та по батькові власника земельної ділянки. У відповідності до ч. 1 ст. 328ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Копії наданих суду документів, а саме: свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 1362 від 17.08.2010, договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 04.03.1977, виписка з протоколу засідання виконкому Мереф`янської міської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області УРСР від 28.08.1975, Державний акт на право приватної власності на землю ХР № 25-19-13576 від 13.09.1994, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6310987522019 від 14.08.2019, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 580 від 21.08.2020, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2019, паспорт [PERSON] , вказують на те, що заявник як спадкоємець першої черги, має право на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом. Крім того, 06.10.2020 до суду надійшов відзив Мереф`янського міського голови, у якому останній просить справу розглянути без участі представника Мереф`янської міської ради, а також вказує, що відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяву. Відповідно до вимог ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст. 200 ЦПК України). Частиною четвертою ст. 206 ЦПК України унормовано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання позову відповідачем - Мереф`янською міською радою, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякова Л.О., Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved