Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] 31 травня 2019 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 лютого 2017 року о 12 год. 15 хв. у м. Дніпро по вул. Криворізька, біля буд. 68 сталась ДТП - водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Scorpio», р.н. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості для руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Fiesta», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль «Ford Fiesta», отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2017 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого cт. 124 КУпАП. З метою стягнення спричинених матеріальної та моральної шкоди [PERSON] звернулась до суду з позовом до винуватця ДТП [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2019 року у цивільній справі № 205/4458/2018, що набрало законної сили в задоволенні вимог [PERSON] щодо стягнення з водія [PERSON] матеріальної шкоди відмовлено оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» із лімітом відповідальності 100 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригодиу розмірі 38 817,40 грн., а також судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. 28 серпня 2019 року від представника третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України - Борульника О.В. надійшли письмові пояснення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз»повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв від них не надходило. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України Борульник О.В. надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 2017 року о 12 год. 15 хв. у м. Дніпро по вул. Криворізька, біля буд. 68 сталась ДТП - водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Scorpio», р.н. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості для руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Fiesta», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль «Ford Fiesta», отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Згідно Звіту № 1818 від 10.03.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Ford Fiesta», р/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 44 817 грн. 40 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» із лімітом відповідальності 100 000 грн. 00 коп. Судом встановлено, що позивач письмово 10.01.2018 року звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України, щодо невиконання ПрАТ «Європейський страховий союз» своїх зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, де листом № 3.1-05/1118 від 12.01.2018 року МТСБУ повідомило позивача, що відповідно до рішення Президії МТСБУ від 09.11.2017 року (протокол № 410/2017) з 01.12.2017 року по 28.02.2018 року МТСБУ здійснюватиме прийом заяв та документів для врегулювання страхових випадків за договорами ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до якого потрібно надіслати певні документи. 24.05.2018 року позивачу, після надіслання нею документів, MTСБУ надіслало лист-відповідь № 3.1-05/16588, в якому зазначило, що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків, приймаючи до уваги граничні суми затверджені рішенням Президії МТСБУ від 22.03.2018 року прийнято рішення про виплату [PERSON] відшкодування в розмірі 6 000 грн. 00 коп. При цьому, МТСБУ у вказаному листі роз`яснило, що доплата відшкодування буде провадитися, якщо ПрАТ «Європейський страховий союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів, майна боржника не вистачить для задоволення його вимог. Зазначені обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2019 року, що набрало законної сили, відповідно до якого в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з водія [PERSON] відмовлено (а.с. 14-17). Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 19.04.2019 року [PERSON] було направлено повторні заяви до МТСБУ та ПрАТ Європейський страховий союз» щодо виплати решти страхового відшкодування шкоди, що підтверджується фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта» №№ [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 10-13). Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату подання позовної заяви ПрАТ Європейський страховий союз» не перебуває в процесі припинення, що свідчить про наявність на рахунках компанії грошових коштів для виплати страхового відшкодування. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є лояльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної незбезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, іншe речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 755/18006/15-ц визначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи, розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП - 44 817,40 грн., а також приймаючи до уваги, що МТСБУ сплачено [PERSON] відшкодування в розмірі 6 000 грн., розмір невиплаченого матеріального збитку становить 38 817,40 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved