Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] 29.09.2016 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 06.08.2004 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7. За час спільного проживання в них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання синів. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] та [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 950 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать розписки, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 06.08.2004 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7 (а.с.4). За час спільного проживання в сторін народилися сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), батьками яких записані сторони по справі і які проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та довідкою № 2052 від 23.09.2016 року, виданих Тисменичанською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.7-8 ). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свіх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання синів в тому розмірі, який визначила позивач, а саме по 950 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З відповідача слід також стягнути по справі судові витрати в дохід держави згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved