Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] (далі - «Позивачі») звернулись до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач»), третя особа - Білоцерківська міська рада Київської області про виділ частки земельної ділянки в натурі. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок з частиною господарських та побутових споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Позивачі та Відповідач являються співвласниками вищезазначеного будинку. Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 223380605 від 10.09.2020 року, Позивачам та Відповідачу належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210300000:03:008:0252, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вище зазначена земельна ділянка складає в частках: Позивачу [PERSON] належить 2149/3600 часток від загальної площі земельної ділянки, Позивачу [PERSON] належить 251/3600 частки від загальної площі земельної ділянки та Відповідачу [PERSON] належить 1/3 частки (0,0333 га) від загальної площі земельної ділянки. З 2013 року Позивачі почали приватизувати вищевказану земельну ділянку, але співвласник Відповідач по справі, чинить їм перешкоди у здійснені права на приватизацію та на даний час не дійшли згоди. 20.07.2020 року Позивачі та Відповідач надалі нотаріальні згоди один одному стосовно дозволу на приватизацію земельної ділянки пропорційно до права власності на житловий будинок в частках. Позивачі домовились між собою приватизувати земельну ділянку та виготовити землевпорядні документи разом, а Відповідач не погоджуючись з поділом земельної ділянки, чинить перешкоди. 17.01.2013 року сторонами був підписаний акт про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки, де зазначено, що межі погоджені не викликають спірних питань. Ніяких претензій при встановленні зовнішніх меж не заявлено. За таких обставин Позивачі вимушені були звернутися до суду та просили виділити в натурі [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку спільної часткової власності площею 0,0667 га., що складає в частках - [PERSON] - 2149/3600 часток від загальної площі земельної ділянки, [PERSON] , - 251/3600 часток від загальної площі земельної ділянки без виділення в натурі окремих часток між двома співвласниками, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] кадастровий 3210300000:03:008:0252 загальною площею 0,1000 га; залишити у фактичному користуванні [PERSON] земельну ділянку спільної часткової власності площею 0,0333 га, що складає в частках 1/3 частка від загальної площі земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 04.12.2020 року постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.). 19.01.2021 року у судовому засіданні Позивачі підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. 19.01.2021 року в судовому засіданні Відповідач [PERSON] вимоги позову визнала, просила позов задовольнити, надала письмову заяву (а.с.54). В судове засідання представник Відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду ним подано клопотання про розгляд справи без його участі при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.53). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок з частиною господарських та побутових споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Позивачі та Відповідач являються співвласниками вищезазначеного будинку (а.с.6-8). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 223380605 від 10.09.2020 року, Позивачам та Відповідачу належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210300000:03:008:0252, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вище зазначена земельна ділянка складає в частках: Позивачу [PERSON] належить 2149/3600 часток від загальної площі земельної ділянки, Позивачу [PERSON] належить 251/3600 частки від загальної площі земельної ділянки та Відповідачу [PERSON] належить 1/3 частки (0,0333 га) від загальної площі земельної ділянки (а.с.9-10). Крім того, як убачається з акту від 17.01.2013 року про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки, де зазначено, що межі погоджені не викликають спірних питань. Ніяких претензій при встановленні зовнішніх меж не заявлено (а.с.14). Відповідно до рішення від 27.08.2020 року №5744-101-VII затвердженого Білоцерківською міською радою Київської області про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у спільну часткову власність громадянам [PERSON] 2149/3600 частки земельної ділянки, [PERSON] 251/3600 частки земельної ділянки, [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки (а.с.15) Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Як вбачається з ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. За ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки , що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України (в редакції Закону від 05.11.2009 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими, наявні всі правові підстави для їх задоволення. На підставі вищевикладеного ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України суд -

Outcome: approved