Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] 09.08.2019р. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 20 січня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Комарівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2018 року шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, відповідач не надає допомоги на їх утримання, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився, відзиву на позов, жодних заяв щодо подальшого руху справи до суду не скерував, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, що стверджуєть рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого [PERSON] отримав повістку про виклик до суду 22.02.2020 р. особисто. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України,\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст. 51 Конституції України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 січня 2006 року зареєстрували шлюб у Комарівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 січня 2006 року (а.с. 2). У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30.11.2006 р., серії [NUMBER] від 18 лютого 2010 року (а.с. 6). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю (а.с. 3). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, а відповідач допомоги на їхнє утримання не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що діти проживають з матір`ю, яка не має змоги повністю самостійно їх утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 5 ч.1 п. 3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за № 3674-VІ. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст.\~180,\~181, 182,\~184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved