Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] 27.08.2021 року звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, пені та франшизи. Позивач в своїх позовних вимогах посилався на те, що 21.03.2021 року за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Обухівка, вул. Святкова, буд. 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач-2) та транспортного засобу «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі-Позивач). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] зазначав механічних пошкоджень. Згідно з постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», Відповідач-1) згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/202269032. 22.03.2021 року представник Позивача адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] та надав весь необхідний пакет документів. 25.03.2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» отримана заява про виплату страхового відшкодування, проте страхове відшкодування не виплачено до цього часу. 01.06.2021 року представник Позивача адвокат Демарчук М.В. направив до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» оригінал рахунку з СТО № 007 від 21.04.2021 року ФОП [PERSON] , копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП [PERSON] , копію витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП [PERSON] , копію постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відносно [PERSON] . Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеному на замовлення [PERSON] № 1604/21 від 09.04.2021 року, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого Позивачу в результаті пошкодження його автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] складає 19 855,30 грн. Страховик повинен відшкодувати Позивачу страхове відшкодування в розмірі 17 855,30 грн., що розраховується наступним чином: 19 855,30 грн. 2000,00 грн., де 19\~855,30 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 2000,00 грн. - франшиза. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» повинен був виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 25.06.2021 року включно. Тобто, за період з 26.06.2021 року по 12.07.2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» повинна сплатити пеню в розмірі 251,09 грн. Також, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» мають бути стягнені витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1800,00 грн. Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] , передбачено франшизу в розмірі 2000,00 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню франшиза в розмірі 2000,00 грн. Представник позивача надав клопотання в якому просив розгляд справи проводити за відсутності почивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулося до суду. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилися, про час та дату були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2021 року за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Обухівка, вул. Святкова, буд. 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] зазначав механічних пошкоджень. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 року винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/202269032. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування визначено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 22.03.2021 року представник Позивача адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] та надав весь необхідний пакет документів. 01.06.2021 року представник Позивача адвокат Демарчук М.В. направив до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» оригінал рахунку з СТО № 007 від 21.04.2021 року ФОП [PERSON] , копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП [PERSON] , копію витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП [PERSON] , копію постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відносно [PERSON] . Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). 25.03.2021\~року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» отримана заява про виплату страхового відшкодування, проте страхове відшкодування не виплачено до цього часу. 29.06.2021 року представник Позивача адвокат Демарчук М.В. звернувся до Національного банку України зі скаргою щодо затримання виплати страхового відшкодування. Однак, відповідь Національним банком України не була надана. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно абз. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеному на замовлення [PERSON] № 1604/21 від 09.04.2021 року, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого Позивачу в результаті пошкодження його автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. [NUMBER] складає 19 855,30 грн. Отже, страхова компанія, повинна була сплатити страхове відшкодування у розмірі відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля за вирахуванням зносу і втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, що вона і зробила згідно умов страхового договору, саме: страхове відшкодування в розмірі 17 855,30 грн., що розраховується наступним чином: 19 855,30 грн. 2000,00 грн., де 19\~855,30 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 2000,00 грн. - франшиза. Відповідно до ст. 32.7 цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Разом з тим, згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин обов`язок з відшкодування завданої позивачу шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості автомобіля покладається на відповідача. Відповідно до п. 8) ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми передбачено також ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування»: страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрату кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного суду України: «Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16. Велика палата Верхового Суду у постанові від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: «... відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)». У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього». До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 760/15471/15-ц. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» страхове відшкодування в розмірі 17 855,30 грн., що розраховується наступним чином: 19 855,30 грн. 2000,00 грн., де 19 855,30 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 2000,00 грн. - франшиза. За умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «BMW 320i», д.р.н. [NUMBER] , передбачено франшизу в розмірі 2000,00 грн Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню франшиза в розмірі 2000,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати і на судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved