Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] 10 жовтня 2018 року пред'явила до [PERSON] позов про визнання таким, що втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала частину вказаного будинку, який є спільною сумісною власністю. У вказаному будинку крім неї, позивача, зареєстроване місце проживання її онука, [PERSON], який ще у 2011 році поїхав на навчання до Республіки Польща і залишився там працювати, тобто 7 років він не проживає в будинку без поважних причин, однак з реєстрації не знявся, посилаючись на відсутність часу для приїзду до України. Реєстрацією місця проживання відповідача у її будинку їй спричинені матеріальні незручності, вона несе непотрібні витрати щодо користування комунальними послугами, оскільки робить неможливим подання нею документів для отримання субсидії щодо оплати за вказані послуги. Під час розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із довідки, виданої 20 вересня 2019 року Самбірським МБТІ, свідоцтва про смерть та свідоцтва про шлюб відомо, що будинок [ADDRESS] зареєстрований в цілому за [PERSON] відповідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Рудківської міської ради від 13 грудня 1980 року за № 51, який з 4 вересня 1963 року перебував у шлюбі із [PERSON] і помер [INFO] (а. с. 2, 7, 8). Отже, вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і [PERSON] успадкувала ? частину цього будинку після смерті свого чоловіка. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, видно що у вказаному будинку з 27.09.2000 року зареєстровано місце проживання [PERSON], 1994 року народження , який є внуком позивача (а.с. 6, 14). Із акта обстеження житлово-побутових умов вбачається, що [PERSON] у цьому будинку не проживає, комунальними послугами не користується, а проживає за межами України (а. с. 3). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач більше семи років не проживає в будинку позивача. За наведеного, [PERSON], як член сім'ї власника будинку понад один рік відсутній у вказаному будинку без поважних причин. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм будинком, і оскільки відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації проживання, то є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку, що є способом захисту прав позивача, як власника будинку.

Outcome: approved