Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 30.08.2012 року у сумі 91280,0 гривен та за договором позики від 24.08.2013 року у сумі 357296,0 гривен. При цьому позивач посилається на те, що 30.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно якої відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 10500,0 доларів США. Відповідач [PERSON] повернув позивачу 7000,0 доларів США. 24.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно якої відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 15000,0 доларів США. Відповідач [PERSON] повернув позивачу 1300,0 доларів США. Таким чином заборгованість по договору позики від 30.08.2012 року складає 3500,0 доларів США, а по договору позики від 24.08.2013 року 13700,0 доларів США. Станом на дату звернення позивача до суду, відповідач борг не повернув та відмовляється повертати, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судове засідання позивач з?явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який викликаний до суду у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заперечень не надав. За адресою реєстрації не проживає. Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку. Відповідно ст.281 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши оригінали розписок від 30.08.2012 року та 24.08.2013 року, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 30.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно якої відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 10500,0 доларів США. На підтвердження змісту та умов договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу останнім складено 30.08.2012 року письмову розписку. Відповідач [PERSON] повернув позивачу 7000,0 доларів США. Сума основного боргу складає 91280,0 гривень, що є еквівалентом 3500,0 тисяч доларів США, по курсу НБУ станом на 18.04.2018 року (3500,0 х 26,08 = 91280,0). Також судом встановлено, що 24.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно якої відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 15000,0 доларів США. На підтвердження змісту та умов договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу останнім складено 24.08.2013 року письмову розписку. Відповідач [PERSON] повернув позивачу 1300,0 доларів США. Сума основного боргу складає 357296,0 гривень, що є еквівалентом 13700,0 тисяч доларів США, по курсу НБУ станом на 18.04.2018 року (13700,0 х 26,08 = 357296,0). Суд знаходить, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладених ними договорів позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник [PERSON] не виконавши належним чином, взяті на себе по договорам позики від 30.08.2012 року та 24.08.2013 року зобов?язання, на вимогу позикодавця [PERSON] повинен сплатити останньому по договору позики від 30.08.2012 року у розмірі 91280,0 гривен, а по договору позики від 24.08.2013 року у розмірі 357296,0 гривен. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і задовольняє їх повністю.

Outcome: approved