overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] 22.03.2016 року звернувся в суд із позовом до ТОВ «ОБІО» про поновлення на роботі, на посаді чергового слюсаря-сантехніка дільниці газу, сантехніки та вентиляції головного енергетика в ТОВ «ОБІО», стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди 70 000 грн., спричиненої незаконним звільненням з роботи. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обємі із викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, оскільки звільнення позивача з роботи за угодою сторін було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України відповідно до поданої позивачем заяви. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з слідуючи підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №47-к від 01.06.2010 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «ОБІО» на посаду слюсаря-сантехніка дільниці газу, сантехніки та вентиляції, відповідно до поданої [PERSON] заяви від 01.06.2010 року. Наказом ТОВ «ОБІО» № 48-ос від 29.02.2016 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Звільнення [PERSON] з роботи було проведено ТОВ «ОБІО» відповідно до вимог п.1 ст.36 КЗпП України, оскільки останній 26.02.2016 року подав на імя директора товариства заяву про звільнення з роботи за угодою сторін. Після звільнення позивачу було видано трудову книжку та був проведений розрахунок, що позивачем не заперечується. Факт подання заяв про прийняття на роботу та звільнення з роботи, а також своїх підписів на вказаних наказах позивач не заперечує. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження заява позивача, про спонукання керівництва ТОВ «ОБІО» до написання ним заяви про звільнення з роботи за угодою сторін у звязку із фактом крадіжки інструменту товариства в період з 24.01.2016 року по 25.01.2016 року, в якому його обвинувачували. Сам позивач до правоохоронних органів з приводу спонукання керівництва ТОВ «ОБІО» до написання ним заяви про звільнення з роботи за угодою сторін не звертався, що було підтверджено останнім в судовому засіданні. Також позивачем не надано суду доказів факту викрадення майна - інструменту ТОВ «ОБІО». Представник відповідача в судовому засіданні факт крадіжки майна у вказаний період та звернення товариства до правоохоронних органів заперечував. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків коли сторони визнають ці обставини. Звільнення 29.02.2016 року позивача з роботи було проведено відповідачем відповідно до вимог діючого законодавства України. Оскільки звільнення позивача було законно, то він не має правових підстав на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які являються похідними вимогами поновленням на роботі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] 22.03.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та матері у твердій грошовій сумі на сина [PERSON] 1000 грн., щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку до 07.12.2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 30.01.2010 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач мешкає окремо в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач здоровий, працює не офіційно має стабільний високий дохід, який ніде не відображається, матеріально досить забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток дітей, та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, тому вона просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] 22.04.2014 року звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до відповідачів про визначення строку додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує, тим, що [INFO] у м.Лагуш Сау Себаштьяну, Португалія, помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори після смерті батька, оскільки на час його смерті була неповнолітня, на була юридично неосвічена. У судовому засіданні, представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Вислухавши доводи представника позивача, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] являється спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO] у м.Лагуш, Португалія у віці 34 років. Згідно перекладу свідоцтва про смерть [NUMBER] від 18 червня 2004 року, виданого відділом РАГСу м.Лагуш, [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 10.03.1988 року та свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 10.09.2005 року, [PERSON] являється дочкою померлого [PERSON], та відповідно ст.1261 ЦК України являється спадкоємицею першої черги після його смерті. Після смерті [PERSON], позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку із неповноліттям, юридичною неграмотністю та відповідно відсутністю коштів для оформлення спадщини. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Виконавчим комітетом Котовської міської ради Одеської області, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі оскільки судом встановлено той факт, що позивач пропустила строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини. На основі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] 22.04.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває з 08.07.2006 року в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №860. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з відповідачкою. Спільним сімейним життям сторони прожили до початку квітня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, а реєстрація шлюбу носить формальний характер та суперечить його інтересам. Миритись не бажає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просить розглядати без її присутності. Після розірвання шлюбу не має намір змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №860 Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з відповідачкою. Сторони з початку квітня 2014 року припинили спільне проживання, не вбачають можливості примирення та збереження сім'ї. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] 22.04.2016р. звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 15.09.2007р. вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей -\~\~[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з літка 2014 року, через те, що після укладання шлюбу відповідач почав вести себе неналежним чино, брехати, ображати її, зустрічатися з іншими жінками. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2007\~\~року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 860. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з літка 2014 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Безценна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] 22.04.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 06.07.2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказувала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі встановленому законодавством щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся\~\~належним чином, але ухилився від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5\~ст.74 ЦПК України\~вважається повідомленим про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 06 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії I-СР № 184484 [PERSON] являється його батьком. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до повноліття дитини. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] 22.04.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання оформити трудовий договір, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку та зобов`язання сплатити податки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем. При влаштуванні на роботу між сторонами було досягнуто угоди, що позивач буде працювати продавцем у кіоску з продажу тютюнових виробів за цивільно-правовим договором. Проте трудового договору вона з відповідачем не підписувала однак надала відповідачу свою трудову книжку. Зазначила, що в період часу коли вона працювала у відповідача а саме з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року їй не надавалась відпустка. Крім того, зазначила, що після звільнення відповідач не віддає їй трудової книжки, не виплатила заробітну плату за останній місяць, компенсацію за дні невикористаної відпустки а також не сплачувала до пенсійного фонду страхові внески, чим своїми діями ввела її в оману. На підставі викладеного, просить суд встановити, що вона працювала у ФОП [PERSON] в якості продавця у кіоску з продажу тютюнових виробів з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року без офіційного оформлення трудових відносин; зобов`язати ФОП [PERSON] оформити з [PERSON] трудовий договір з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року, нарахувати та виплатити їй заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати продавця у м. Києві, але не нижче мінімальної заробітної плати за 2019 р, без урахування фактично виплаченої заробітної плати за період з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року; нарахувати і виплатити [PERSON] компенсацію за дні невикористаної відпустки; сплатити податки на нараховану [PERSON] заробітну плату та сплатити суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування [PERSON] за період з 28.03.2018 року по 28.02.2020 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] 22.04.2021 року звернувся до суду з позовом до Чорнухинської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,5600 га, що знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області. На час смерті [PERSON] проживала зі своїм сином [PERSON] , який після смерті матері управляв та володів майном матері, у зв`язку з чим прийняв спадщину. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] 06 листопада 2007 року мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. На час його смерті позивач проживав разом з ним однією сім`єю, тобто є спадкоємцем четвертої черги за законом. Інші спадкоємці, які б могли претендувати на спадщину відсутні. В даний час оформити спадщину після смерті [PERSON] не має змоги в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, тому позивач просить визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Враховуючи те, що представником відповідача було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] 22.05.2014 р. звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх втратившими право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказала наступне. Вона є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності, виданого Московським виконкомом м.Харкова 14.01.2005 р. В квартири зареєстровані її син [PERSON], якій з 2007 р. там не проживає, а фактично проживає зі своєю сім*єю в Київськоїобласті та його дочка (її онука) [PERSON], яка взагалі в квартирі ніколи не проживала; у 2007 р. остання зі своєю матір*ю виїхала до Канади на постійне місце проживання. Відповідачі квартирою не цікавляться, витрати по утриманню не несуть, будь-яких перешкод в користуванні житлом ним не чинять. Відповідачі та 3 особа до суду не з*явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином і суд розглянув справу у їх відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вислухавши участників судового розгляду, свідків, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. У зазначеної квартири зареєстровані крім позивачки [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання. За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. Суд може продовжити строк зберігання права користування житловим приміщенням за особою в разі, колі причини відсутності цієї особи поважні або викликані неправомірною поведінкою наймача, або проживаючих там членів сім'ї. Як пояснили свідки [PERSON], [PERSON], які тривалий час проживають в одному будинку, одному під*їзді з позивачкою та знають особисто сторони по справі, відповідачі в спірної квартирі не проживають декілька років, їх речей в квартирі немає. [PERSON] 26.12.2006 р. надав нотаріальну згоду на виїзд своєї дочки [PERSON] до Канади; 11.07.2006 р. остання отримала проїзної документ на виїзд за кордон та у 2007 року вибула з навчального закладу у зв*язку з виїздом за межі України. Дані обставини підтверджуються відповідними заявою та довідками, що містяться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Відповідачі з позовом про поновлення порушених прав не звернулись; доказів поважності причин відсутності в квартирі суду не надали. З оглядом на викладене, суд має підстави для задоволення позову, визнання [PERSON], [PERSON] втративши ми право користування житлом та зняття їх з реєстрації.

Outcome: approved