Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] 10.02.2014 року звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 будинку [ADDRESS]. Інша 1/2 частка цього будинку вже перебуває у її власності, оскільки майно було набуте у період шлюбу. Дана обставина підтверджується проектом забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком від 1972 року. На випадок своєї смерті спадкодавець заповіту не залишав, а відтак вона, у відповідності до статті 529 ЦК УРСР, є спадкоємцем першої черга за законом. Іншим спадкоємцем першої черги є син померлого, відповідач у даній справі [PERSON] На момент смерті її чоловіка, вона проживала разом з ним, а тому вважає, що прийняла спадщину. В свою чергу, відповідач по справі на момент смерті батька з ним не проживав та не заявляв про свої права на спадщину у встановлений законом спосіб. Вважає, що на даний час вона є єдиним спадкоємцем майна її померлого чоловіка. Вона зверталась до державного нотаріуса з метою оформити спадщину, проте останній відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дана обставина підтверджується відповідною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 525 Цивільного кодексу Української PCP передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 25 серпня 1998 року зроблено відповідний актовий запис за №22, місце реєстрації - Промінська сільська рада Луцького району Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва npо смерть, яка міститься в матеріалах справи (а.с.3). З копії свідоцтва про одруження вбачається, що позивач [PERSON] є дружиною останнього (а.с.4). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судом, інша 1/2 частина цього будинку перебуває у власності позивача, оскільки він був набутий у період шлюбу. Дана обставина підтверджується проектом забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком від 1972 року. У відповідності до статті 524 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На випадок своєї смерті спадкодавець заповіту не залишав, а відтак позивач, у відповідності до статті 529 ЦК УРСР, є спадкоємцем першої черги за законом. Іншим спадкоємцем першої черги є син померлого [PERSON] - відповідач у справі . Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. На момент смерті [PERSON], позивач проживала разом з ним, і вважається такою, що прийняла спадщину. В свою чергу, відповідач по справі на момент смерті батька з ним не проживав та не заявляв про свої права на спадщину у встановлений законом спосіб. А тому, позивач є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті її чоловіка. У відповідності до частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 статті 1297, частиною 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що при зверненні позивача до нотаріальної контори, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: на ? частки житлового будинку [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved