Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON] \~12.11.2018\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON]\~про розірвання\~шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 квітня 2000 року вони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №2. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї відбувалися непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач зазначає, що разом з відповідачем не проживають з серпня 2018 року, вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем не можливе. Спір відносно поділу спільного майна подружжя між ними буде вирішуватися окремо. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач категорично відмовляється. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу - залишити прізвище «Галюк»; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 19.11.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 04 лютого 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №119927, повторно виданого 25 жовтня 2018 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 4). Від спільного\~шлюбу сторони\~неповнолітніх дітей\~не мають. Як вбачається з довідки №673 виданої 05.11.2018 виконавчим комітетом Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, до складу сім'ї позивача входять син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають в [INFO] (а.с. 5). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з серпня 2018 року, спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №0.0.1179243214.1 від 08.11.2018 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір на 2018 рік, що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved