Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] у м. Луганськ Луганської області померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 239 ) площею 4,8671 га з кадастровим номером 4424855400:01:001:0055, що знаходиться на території Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області. Вказана земельна ділянка була надана у власність [PERSON] розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 02 вересня 2004 року № 698 із видачею державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 серпня 2005 року серії ЛГ № 153655. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач у 2014 році звернувся до Другої державної нотаріальної контори, якою буза заведена спадкова справа. Однак у зв`язку із проведенням активних бойових дій у м. Луганськ, нотаріус, який завів спадкову справу, перереєстрував місце роботи, але нотаріальні архіви справ, заведених в м. Луганськ, не перевіз на іншу адресу. В результаті спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] , залишилася на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, території Луганської області - у м. Луганськ. 05 грудня 2017 грудня представник позивача [PERSON] звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, де отримала роз`яснення, в якому зазначено про неможливість вчинення нотаріальної дії на підставі того, що факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області, а саме у [ADDRESS] неможливо встановити або перевірити, також неможливо встановити місце відкриття спадщини, визначити і перевірити коло спадкоємців, що фактично прийняли спадщину згідно зі ст. 1268 ЦК України, водночас нотаріусом у вказаній постанові надано рекомендацію звернутися до суду. У зв`язку з наведеним просив суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - на земельну ділянку площею 4,8671 га, кадастровий номер 4424855400:01:001:0055 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 153655, виданий на підставі розпорядження голови Станично-Луганської райдержадміністрації від 02 вересня 2004 року № 698, сертифікат на право власності на земельну частку (пай) розміром 07,40 умовних кадастрових гектарів серії ЛГ № 0147031, пай № 239), яка знаходиться на території Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності, заперечень проти позову не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 вересня 2013 року, виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1084, [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 153655, виданого на підставі розпорядження голови Станично-Луганської райдержадміністрації від 02 вересня 2004 року № 698, та копії сертифіката на право власності на земельну частку (пай) розміром 07,40 умовних кадастрових гектарів серії ЛГ № 0147031, (пай № 239), яка знаходиться на території Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області - померла [PERSON] є власником вищевказаної земельної ділянки, та, відповідно, остання входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . З копії заповіту від 07 квітня 2006 року серії ВСР № 874221, складеного [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом другої Луганської державної нотаріальної контори Зябловою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за № 1-725) вбачається, що [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку (пай № 239 ), розташовану на території Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, - [PERSON] , 1984 року народження. Факт звернення позивача до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11 березня 2014 року № 36836576 згідно змісту якого [PERSON] , померла [INFO] , значиться як спадкодавець, після смерті якої заведено спадкову справу за № 55831520, яка зберігається за адресою: [ADDRESS] комсомолу , 11 , Друга Луганська державна нотаріальна контора, що на час розгляду справи є тимчасово неконтрольованою органами державної влади України територією Луганської області. Згідно ст. 1261 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №1022/01-10 від 05 грудня 2017 вбачається, що позивач звертався до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , але йому було надано роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальної дії на підставі того, що факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області, а саме у [ADDRESS] неможливо встановити або перевірити, також неможливо встановити місце відкриття спадщини, визначити і перевірити коло спадкоємців, що фактично прийняли спадщину згідно зі ст. 1268 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved