Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися у суд з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом примусового зняття з місця реєстрації. У позові вказували, що вони є власниками житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований у м. Вашківці, 2 провул. Шевченка, 9, Вижницького району Чернівецької області. З 21.09.2003 року по 08.07.2014 року [PERSON] проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], якого після реєстрації шлюбу зареєструвала до свого будинку, що розташований за вказаною вище адресою. Рішенням Вижницького районного суду по справі №713/1149/14-ц від 08.07.2014 року шлюб між ними розірвано, і вони припинили сімейно-шлюбні відносини і разом не проживають. У 2014 році [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків у с. Драчинці Кіцманського району і там в даний час проживає, має іншу сімю., але зареєстрований у їх будинку. У даний час з ними у вказаному будинку зареєстровані та проживають двоє малолітніх дітей [PERSON]Д, [INFO] - дитина інвалід, та [PERSON], [INFO], вона, [PERSON] у даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Вважають, що відповідач втратив право користуватися житловим при¬міщенням у житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за вище вказаною адресою і належать їм на праві власності, оскільки не проживає в ньому без поважних причин з 08.07.2014 року. У даний час вони мають намір оформити субсидію, але не можуть цього зробити у звязку з тим, що в ньому зареєстрований відповідач. Вони пропонували відповідачу в добровільному порядку виписатися з будинку, але він категорично відмовляються. Тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.405 ЦК України просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим буди¬нком, що розташований в м. Вашківці, 2 провул. Шевченка, 9, Вижницького району Чернівецької області, оскільки він з 08.07.2014 року без поважної причин не проживає у вказаному будинку та усунути перешкоди у здійсненні ними права власності та розпорядження вказаним нерухомим майном, що належить їм на праві власності, шляхом примусового зняття органами реєстрації [PERSON] із реєстраційного обліку за адресою м. Вашківці, 2 провул. Шевченка, 9, Вижницького району Чернівецької області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просили справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином через оголошення у ЗМІ, а саме в газеті «Урядовий курєр», причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2003 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року по справі №713/1149/14-ц (провадження №2/713/434/14) розірвано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.09.2003 року у виконавчому комітеті Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №17, що підтверджується його копією. Рішення набрало законної сили, а тому вказані обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1993 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради народних депутатів Вижницького району Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 25/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 2 пров. Шевченка, 9, що підтверджується копією вказаного свідоцтва. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВМО №802211 від 04.11.2009 року, реєстровий №2187, позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 25/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 2 пров. Шевченка, 9, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24375032 від 06.11.2009 року, виданого ДКП «Вижницьке РБТІ». Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВММ №199060 від 11.12.2009 року, реєстровий №2554, позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить спадкове майно, яке складається з 25/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 2 пров. Шевченка, 9, що підтверджується його копією. Тобто позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 75/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 2 пров. Шевченка, 9, а інших 25/100 часток вказаного житлового будинку на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою 14.03.2007 року, як колишній чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку №9 по 2-му провул. Шевченка в м. Вашківці Вижницького району. Однак [PERSON] більше року не проживає у зазначеному будинку, що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №335 від 15.03.2016 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №549 від 08.06.2016 року, виданими виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. На даний час позивачі не можуть розпорядитися належним їм на праві приватної спільної часткової власності житловим будинком, що розташований по 2-му провулку Шевченка, 9 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області, оскільки в ньому зареєстрований відповідач. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вказані положення закріплені також у ЦК України. Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.2,3 ст.156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР. Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст.405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивачами [PERSON] та [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON], будучи колишнім членом сімї позивача [PERSON], без поважних причин, понад один рік не проживає у житловому будинку за адресою: м. Вашківці, 2-й провул. Шевченка, 9, Вижницького району Чернівецької області, який належить позивачам на праві приватної спільної часткової власності, а тому суд приходить до висновку, що його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. Позовна вимога про примусове зняття органами реєстрації із реєстраційного обліку відповідача є зайвою та задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації в примусовому порядку відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення. На підставі викладено та ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 64, 72, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial