Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] 8 квітня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,1729 га та на земельну ділянку площею 0, 4701 га, які розташовані на території Качалівської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її батька відкрилась спадщина на земельні ділянки, які належали її батькові [PERSON], який помер 15 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І- ВЛ №397174. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки. У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про підтримання вимоги [PERSON] та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 15 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І- ВЛ № 397174, відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 3,1729 га та площею 0, 4701 га, які розташовані на території Качалівської сільської ради, що належали йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №022480 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171802, копії яких маються в матеріалах справи. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлого [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження, копія якого знаходяться в матеріалах справи. Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.05.2016 року № 775/02-14, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2013- 2016 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлого 15 квітня 2013 року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №022480 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №171802. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на земельні ділянки в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved