Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2019 року звернулася до суду із позовом, який змінила 26 березня 2019 року, в обґрунтування якого посилається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони на теперішній час проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та зазначила, що відповідач не є біологічним батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON], тому вона відмовляється від вимог про стягнення аліментів на їх утримання. Відповідач\~ [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення зменшених позовних вимог не заперечував, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 3 цієї статті сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони з 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 21 лютого 2018 року розірвано (а.с. 8). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 3. 4. 5), відповідач зазначений батьком малолітніх [PERSON]І, [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. які проживають разом з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сімї (а. с. 9). Але як зазначає позивач та підтверджує відповідач, останній не є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON], тому вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачем, що не суперечить вимогам закону, а також інтересам сторін та дитини. Оскільки позивач\~звільнена за\~законом від\~сплати судового\~збору,\~судові витрати\~на підставі\~ст.\~141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved