Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] 11 січня 2019р. звернувсь з позовом до [PERSON] про стягнення за договором позики 6\~484,77 доларів США, що еквівалентно 181727,5 грн., з яких 6000 доларів США, що еквівалентно 168142,43 грн. - сума боргу та 487,77 доларів США, що еквівалентно 13585,07 грн. - 3 % річних. В обґрунтування позову посилався на те, що 12 лютого 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача 6000 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути борг протягом двох місяців з дня укладення договору позики, однак у строк, визначений договором, не виконала взятих на себе зобов`язань і кошти не повернула. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 6 000 доларів США, що еквівалентно 168142,43 грн., 487,77 доларів США, що еквівалентно 13585,07 грн. - три проценти річних за період з 13.04.2016р. по 09.01.2019р. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнив, що розписку про позику 6000 доларів США написав він, а відповідач підписала розписку. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кравчук В.М. позов не визнав, заперечив проти його задоволення посилаючись на те, що відповідач у позивача не брала у борг 6000 доларів США і не писала про це відповідну розписку, а навпаки розписку написав позивач, тому даний документ не може слугувати доказом отримання грошових коштів боржником. У попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] - її колишній чоловік сплатив їй 9000 доларів США за майно, яке вони придбали в шлюбі та після розлучення поділили, про що ним і було написано, відповідну розписку 12 лютого 2016р. Натомість 6000 доларів США вона у борг в [PERSON] не брала та підписала розписку не читаючи, оскільки на початку розписки було зазначено саме про отримання нею, вказаних грошових коштів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тому письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою та другою\~ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається саме боржником кредитору за договором позики, а не навпаки кредитором, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто розписка, як документ, що підтверджує укладення договору займу і фіксуючий передачу грошових коштів, повинна містити в собі визначені законом і сторонами істотні умови правочину. При цьому у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості займу з обов`язком наступного повернення. Відсутність такої оговори є підставою для відмови у позові до позичальника про стягнення отриманих коштів. Тому, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, потрібно виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до\~ст.119 ЦПК України\~підставами позову, є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги. При вирішенні справи суд враховує підставу та зміст позовних вимог викладених в позовній заяві. Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві, ані в судовому засіданні не доведено, а судом не встановлено, що позивач передав, а відповідач взяла у борг 6000 доларів США 12 лютого 2016 року. Позивач на підтвердження обґрунтованості своїх вимог щодо існування у відповідача боргу за договором посилається на розписку від 12 лютого 2016 року. Однак зазначене розписка написана самим позивачем [PERSON] , а не відповідачем [PERSON] , а наявність підпису відповідача не може слугувати доказом отримання у борг [PERSON] , зазначеної суми, враховуючи ті обставини, що у вказаній розписці містяться данні про сплату [PERSON] 9000 доларів США для [PERSON] за транспортні засоби, що були придбані під час шлюбу та далі міститься запис, вчинений самим [PERSON] про те, що він дав у борг для [PERSON] , а не остання взяла у нього в борг 6000 доларів США. Разом з тим, [PERSON] не надав суду договір позики між ним та відповідачем, який був би укладений відповідно до вказаних вимог Закону, отже, договір позики між сторонами у справі відсутній та матеріали справи також не містять доказів виникнення між сторонами правовідносин за договором позики, тому суд прийшов до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог [PERSON] . За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 6000 доларів США, що еквівалентно 168142,43 грн. боргу за договором позики, слід відмовити за необґрунтованістю. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 487,77 доларів США, що еквівалентно 13585,07 грн. - 3 % річних, оскільки дані вимоги є похідними від позовних вимог про стягнення 6000 доларів США, що еквівалентно 168142,43 грн. боргу за договором позики. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed