Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 44 в будинку № 16 по вулиці Сачка в м. Кам?янське Дніпропетровської області та зняти її з реєстрації. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] області. В квартирі зареєстрованим значиться його сестра, її реєстрація в квартирі була необхідна для оформлення закордонного паспорта, з часу реєстрації тобто з 2007 року вона в квартирі не проживає. В добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не має можливості. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги визнає. Частиною 1 статті 279 ЦПК України, встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. III. Процесуальні дії по справі. 12 лютого 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Відповідач до суду відзиву не надала. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири за № 44 в будинку № 16 по вулиці Сачка в м. Кам?янське в Дніпропетровській області, що підтверджується договором купівлі продажу від 31.10.2000 року (а.с.12). Відповідно до довідки про склад сім?ї № 3/1942 в квартирі [ADDRESS] в м. Кам?янське в Дніпропетровській області зареєстрованою значиться [PERSON], [INFO] (а.с.17). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] області понад 10 років, що підтверджується актом про не проживання № 2063 від 30 січня 2019 року (а.с.18). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається\~ своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей\~\~ і\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю\~\~ на\~\~ свій\~\~ розсуд:\~\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати\~ в\~ оренду,\~ обмінювати,\~ закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як розяснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, підлягають задоволенню. Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі - судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому вимоги позивача щодо зняття відповідач з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. з відповідача, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved