Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що з 16 листопада 2001 року по 23 липня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який був розірваний на підставі рішення суду. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2014 року з відповідача [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти у розмірі 700, 00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. На даний час розмір аліментів, які вона отримує в сумі 700 гривень, ставлять її у скрутне матеріальне становище, у звязку з чим порушуються права дитини. Просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 16 грудня 2014 року, стягнувши з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього син [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривен, щомісячно, починаючи з часу подання позову і до досягнення дитиною повноліття.\~ У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, від якої до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього син [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, також просила справу розглянути за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, надавши суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього син [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2001 року, який було розірвано 23 липня 2014 року, що підтверджується рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 липня 2014 року. 05 липня 2005 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 114734, виданим Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 472. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2014 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] Т.В.5 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 27 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення, Приморським районним судом міста Маріуполя було видано виконавчий лист. На даний час неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, [PERSON] ВалерієвноюЮ [INFO], за адресою: місто Маріуполь, вулиця Сусаніна, 43, що не спростовувалось відповідачем. Зокрема, згідно довідки про доходи , виданої директором ТОВ «Азов-Гаррет», [PERSON] з 21.05.2018 року прийнятий на роботу в ТОА «Азов-Гаррет», заступником директора по регіональному розвитку з окладом 3800,00 гривень. За змістом\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181\~СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184\~СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181\~СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Отже, позовні вимоги [PERSON] є доведеними та обґрунтованими, проте в частині часу, з якого мають бути стягнуті аліменти на її користь, підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] не можуть бути стягнуті аліменти на користь позивача\~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту звернення позивача з даним позовом до суду, а саме з 27 грудня 2017 року, а підлягають стягненню з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1статті 142ЦПК України\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дана норма права кореспондується з ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання даного позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 352,40 гривень. Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 352,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial