Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] 12.08.2013р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення частки у спільному майні та визнання права власності на ? житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їм з відповідачем, на праві спільної часткової власності, по ? кожному, належить житловий будинок в [ADDRESS] загальною площею 69кв.м. Даним житловим будинком відповідач ніколи не користувалася, не здійснювала ремонту, не несла витрати по утриманню будинку та по оплаті комунальних послуг. Позивач постійно проживає у вказаному будинку, здійснив його капітальний ремонт та часткову реконструкцію, внаслідок чого збільшилась загальна площа будинку з 69,0 до 91,8 метрів квадратних, іншого житла немає. [PERSON] забезпечена житлом, не виявляла бажання проживати у житловому будинку по [ADDRESS]. Згідно до висновку № О-258 від 25.11.2011р. будівельно-технічної експертизи Волинської торгово-промислової палати розподіл в натурі будинковолодіння по [ADDRESS] в частках ? до ? частин будинковолодіння, з метою обладнання окремих ізольованих квартир неможливий, а тому відповідно до ст. 365 ЦК України підлягає до припинення частка відповідачки у їх спільному спірному житловому будинку загальною площею 69кв.м. Посилаючись на наведене, позивач просив суд припинити право [PERSON] на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на належну їй частку у цьому житловому будинку, зобов'язати його виплатити відповідачу вартість ? частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 69кв.м, який знаходиться по [ADDRESS] у розмірі 73764грн., визнати за ним право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав, уточнила позовні вимоги та просила припинити право власності [PERSON] на ? частину спірного житлового будинку, стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 74427грн. вартості ? частини будинковолодіння, які знаходяться на депозитному рахунку у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації у Волинській області та визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірного житлового будинку загальною площею 69 кв.м. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась тричі, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Відповідач [PERSON] подала суду заперечення, в якому зазначила, що задоволенням позову [PERSON] будуть істотно порушені її інтереси як співвласника, позбавлення її частки у праві спільної часткової власності призведе до істотних матеріальних втрат через постійне подорожчання майна, що є об'єктом права спільної часткової власності. Поряд з вказаним домоволодінням розташована її земельна ділянка, площею 0,15 га, якою вона постійно користується, обробляє її разом зі своєю дочкою. Оскільки вона є пенсіонеркою, то додаткових доходів не має, змушена обробляти земельну ділянку біля будинку, на якій висаджує городину для власних потреб, тобто вона не втратила інтересу до належної їй на праві власності частини будинковолодіння . Доступ до земельної ділянки, яку вона обробляє, можливий лише через подвір'я вказаного будинковолодіння, яке їй належить на праві спільної часткової власності. Обмеження її права обробляти цю земельну ділянкузавдасть істотної шкоди її інтересам як власника. До подання цього позову, [PERSON] неодноразово створював їй перешкоди в користуванні її майном, про що вона заявляла позов до суду. Крім того, вона вважає необґрунтованим висновок будівельно-технічної експертизи щодо неможливості розподілу спірного будинку в натурі. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч.1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2011р. належить ? частина житлового будинку за [ADDRESS] (а.с.5). Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.02.2006р. належить інша ? частина цього будинку (а.с.5). Згідно рішення виконкому № 93 Підгайцівської сільської ради від 25.12.08 вказаному будинку змінено нумерацію і присвоєно № 114 . У частині 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У частині 1 ст. 360-7 ЦПК України зазначено, що рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України. Як висловив свою позицію Верховний суд України в постанові по справі № 6-81цс11 від 16.01.2012р., що аналіз ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із висновку № О-258 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-5547/11 від 25.11.2011р. вбачається, що розподіл в натурі будинковолодіння по [ADDRESS] (без врахування самочинної добудови) в частках ? до ? частин будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир не можливий. Ринкова вартість ? частини будинковолодіння по [ADDRESS] (без самочинного будівництва та проведення капітального ремонту і реконструкції) становить 73 764 (сімдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні. Згідно звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 30.01.2014р. ринкова вартість будинку без врахування площ самопобудови становить 148 854 (сто сорок вісім тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) гривні . Відповідно до квитанцій від 04.01.2012р. та від 10.02.2014р. позивачем внесено на депозитний рахунок суду загальну суму 74 427 (сімдесят чотири тисячі чотириста двадцять сім) гривень (а.с. 1). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира по [ADDRESS]. В квартирі [PERSON] проживає одна, діти є повнолітніми, забезпечені житлом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що останні 20 років проживає по сусідству із [PERSON], і протягом усього цього часу вона ніколи не бачила, щоб [PERSON] проживала у вказаному будинку. Зазначала, що останні п'ять років життя матері позивача, [PERSON], яка померла [INFO], вона її доглядала та щодня перебувала у спірному житловому будинку. Їй достовірно відомо ту обставину, що відповідач в будинку не проживала та її особистих речей у ньому не знаходилось, господарськими будівлями останні роки для зберігання врожаю чи сільскогосподарського інвентарю не користувалась. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також стверджувала, що постійно проживає в [ADDRESS], є сусідкою [PERSON] Підтвердила ту обставину, що [PERSON] проживала в будинку лише до одруження із чоловіком [PERSON], після чого, як їй було відомо, вони отримали квартиру в Луцьку і там стали проживати. При вирішенні спору по суті, суд не бере до уваги зазначені в запереченні пояснення відповідача з приводу того, що вона постійно користувалася спірним житловим будинком, у ньому знаходяться її речі та вона не втратила інтересу до нього, оскільки це спростовується показаннями допитаних в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] та відповідачкою не доведено факт проживання у цьому будинку, а також не надано жодних доказів наявності її речей у ньому. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Таким чином, не заслуговують на увагу доводи [PERSON], що в результаті позбавлення її права власності, вона буде позбавлена доступу до земельної ділянки, оскільки нею не пред'явлено суду доказів, що позивач у майбутньому чинитиме їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою та у доступі до неї. Також, відповідачкою не представлено суду доказів, що позивачем чинилися та чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS]. Що стосується сумнівів відповідача щодо висновку № О-258 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-5547/11 від 25.11.2011р., то, суд вважає, що нею не спростовано висновків, викладених у ньому, і відповідач не надала суду письмових доказів, що підтверджували б технічну можливість поділу будинку. Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що оскільки спірне будинковолодіння не підлягає поділу в натурі, [PERSON] забезпечена житлом за адресою : [ADDRESS], а , отже, припинення права [PERSON] на ? частину спірного будинковолодіння не завдасть істотної шкоди її інтересам, тому позов є підставним. За таких обставин, слід припинити право власності [PERSON] на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] 74427 гривень компенсації за ? частину житлового будинку з надвірним спорудами за адресою: [ADDRESS], що внесені позивачем на депозитний рахунок суду, визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], та слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 744,27грн. судових витрат по справі.

Outcome: approved