Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат Візінський В.В., звернулася в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що її батько [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS]. За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок за вищевказаною адресою. Спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлого - позивачка [PERSON]. Остання після смерті батька звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, проте нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2011 позивачка успадкувала земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться по [ADDRESS]. Ринкова вартість даного будинку становить 106 640 грн. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Візінський В.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Ясеневопільнівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Ясеневопільнівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю, не заперечують щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 30.08.1988, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель, споруд, розташоване в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Після проведення в грудні 2012 р. розмежування земель між селом Олієво-Королівка і селом Олієво-Корнів адреса житлового будинку, що належав [PERSON] змінилася із [ADDRESS] на [ADDRESS], що стверджується довідкою № 104, виданою 14.02.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Довідкою № 649, виданою 15.10.2018 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], [INFO] Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8410 від 26.01.2018, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 260 за [PERSON], як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 30.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку в [ADDRESS] за місцем проживання були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 650, виданою виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради 05.10.2018. [PERSON], [INFO], у зв'язку з одруженням 19.04.2006 р. змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис за № 2 від 19 квітня 2006 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19 квітня 2006 р. Олієво-Королівською сільською радою. [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 26 від 15.10.2008 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15 жовтня 2008 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO]. у віці 77 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 28 від 28.07.2010, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28.07.2010 виконкомом Олієво-Королівською сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Довідкою № 651, виданою 05.10.2018 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради, стверджується, що [PERSON], [INFO], на день смерті ([INFO]) був зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS]; разом з ним були зареєстровані: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], чоловік внучки [PERSON], [INFO], правнучка [PERSON], [INFO] Те, що позивачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], стверджується: копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 9 грудня 1965 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району, запис за № 59 від 09 грудня 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 30 квітня 1985 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району, з якого слідує, що дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]», після укладення шлюбу 30.04.1985 позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]», запис за № 7 від 30 квітня 1985 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Наведене свідчить про те, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті батька [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 07.11.2011 в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С. позивачці [PERSON], [INFO], видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1921 (спадкова справа № 568/2011 р.) на земельну ділянку в с. Олієво-Королівка в урочищі «За болотом», загальною площею 0,9520 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До складу спадщини також входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3254/02-31 від 09.10.2018 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 26.09.2018 становить 106640 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров'я». Згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради № 6 (номер об'єкта погосподрського обліку 02-0435-1) за житловим будинком в [ADDRESS] числиться земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 648, виданою 05.10.2018 р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved