Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство Альфа-Банк (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з неї заборгованості у сумі 65996 грн 26 коп, з яких: тіло кредиту 31171 грн 98 коп; прострочка по тілу 28945 грн 75 коп; відсотки за кредитом 507 грн 76 коп; комісія 5370 грн 77 коп,у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного сторонами 23.12.2016 року договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 23.12.2016 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі договір). Згідно з умовами вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26257004863041 в національній валюті України гривні та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 50000,00 грн. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, що станом на 15.11.2017 складає 65996 грн 26 коп У судове засідання представник позивача, належним чином повідомленого про судове засідання, не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] без повідомлення причин у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою за місцем своєї реєстрації про час, дату і місце судового засідання; відзив не подавала. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.12.2016року між сторонами укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] був встановлений встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50000,00 грнна картковий рахунок № 26257004863041 зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 36 % річних, строком на 2 роки. Згідно умов Договору позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування та інші платежі за цим договором. Платежі з повернення кредиту, плати відсотків за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно рівними частинами у сумах та у терміни в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов Договору [PERSON] з договором була ознайомлена, нею договір підписаний. Свої зобов'язання за кредитною лінією банк виконав. Згідно з положеннями ст.629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 23.12.2016 року, відповідач порушив умови договору, в зв'язку з чим станом на 15.11.2017 року утворилася заборгованість на суму 65996 грн 26 коп, яка складається з наступного: тіло кредиту 31171 грн 98 коп; прострочка по тілу 28945 грн 75 коп; відсотки за кредитом 507 грн 76 коп; комісія 5370 грн 77 коп. У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України прямо передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні та інші нарахування, передбачені договором. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., сплачений позивачем за меморіальним ордером № 2607732 від 11 грудня 2017 року.

Outcome: approved