Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить 1/2 частина житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,0500 га, кадастровий №7110400000:07:012:0126, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач спадщину після смерті своєї матері прийняла та виявила намір належним чином оформити спадкове майно, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Однак у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин, а також у спадкоємиці відсутні право встановлювальні документи на вищевказане майно. Неможливість позивачу належним чином оформити свої спадкові права пояснюється численними помилками в написанні прізвища покійної матері в різних документах. За цих підстав нотаріус, постановою від 29.03.2019 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане вище спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача - Золотоніської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 17.05.2018 року) [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №134. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається із свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , дівоче прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », а в графі «мати» зазначена « [PERSON] » Суд враховує, що місце народження позивача було зареєстровано в Башкирській радянській автономній соціалістичній республіці ще до розпаду СРСР, і написання прізвищ здійснювалося російською мовою. У подальшому позивач змінила своє прізвище на [PERSON] в наслідок укладення шлюбу , що стверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу (серії [NUMBER] від 18.03.1996 року). Таким чином судом встановлено, що позивач та померла [PERSON] була матір`ю позивача по справі [PERSON] , а тому позивач, на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2019 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої відмовлено, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин між померлою та спадкоємицею, окрім того у спадкоємиці відсутні правовстановлювальні документи на вищевказане майно, у зв`язку із наявністю численних помилок в написанні прізвища покійної матері в різних документах. Разом із тим судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.08.2019 року встановлений факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори 30.10.1993р., №2893 та Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори 11.03.1994р. №555. Відповідно до вказаного рішення суду наявність помилок в написанні прізвища власника на вказане майно пояснюється невірним перекладом прізвище власника із російської на українську мову. Відповідно до норм ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином обставини, які встановлені судом та відображенні в рішенні суду від 07.08.2019 року по справі №695/1367/19 додатковому доказуванню не підлягають. Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №197364 виданого 20.06.2012 року, [PERSON] на підставі рішення Золотоніської міської ради від 24.04.2012 року за №17-18/VI, належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0500 га, яка розташована по [ADDRESS] . Суд бере до уваги, що вказаний державний акт був виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування, видавався спеціально уповноваженою установою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаного майна [PERSON] . Таким чином факт належності спадкодавцю вказаної земельної ділянки та частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд стверджується матеріалами справи. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із копії спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , після смерті останньої позивач є єдиним спадкоємцем хто прийняв спадщину та звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про оформлення своїх спадкових прав. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті своєї матері, а оскільки правовстановлюючі документи містять численні суперечності в написанні прізвище власника, а сам власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном. За таких обставин позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved