Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого, серед іншого, входить земельна ділянка площею 0,3149 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7121589401:02:005:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказану земельну ділянку, як і житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] за свого життя успадкувала після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] . За свого життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу по справі, [PERSON] . За таких обставин позивач, після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до Канівської державної нотаріальної контори, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак у оформленні свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачу було відмовлено, оскільки у останньої відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, окрім того померла [PERSON] за свого життя належним чином свої спадкові права на земельну ділянку не оформила та теж померла. За цих підстав нотаріус, постановою від 26.02.2020 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач не з`явилася, однак від її представника, адвоката Конопатського О.О. до суду надійшла заява, згідно якої останній просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача - Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 15.03.2019 року) [PERSON] померла [INFO] , про що Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено актовий запис за №109. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається із заповіту [PERSON] , який складено 22.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу, Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 779, [PERSON] , на випадок своєї смерті призначила спадкоємцем [PERSON] , та все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу по справі. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦКУ, що спадкування за законом має місце лише в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом всієї спадщини. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причини позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, у цьому разі така особа не може одержати право на спадкування, окрім випадків, які прямо передбачені нормами чинного законодавства, а саме ст.. 1241 ЦК України. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач по справі звернулася до нотаріальної контори по питанню оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 132-2019, що стверджується її копією, яка надана Канівською державною нотаріальною конторою. Отже позивач по справі у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON] прийняла та звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримавши при цьому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори від 26.02.2020 року, відповідно до якого [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 131 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Позивач наполягає, що до складу спадкового майна входить також земельна ділянка, площею 0,3149 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7121589401:02:005:0006, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Однак належним чином оформити свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку, окрім того [PERSON] за свого життя прийнявши вказану земельну ділянку у порядку спадкування належним чином свої спадкові права не оформила та теж померла, у зв`язку із чим постановою Канівської державної нотаріальної контори від 26.02.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Той факт, що на ім`я [PERSON] був виданий та зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №210592 від 02.08.2004 року, за яким останньому належала земельна ділянка площею 0,3149 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7121589401:02:005:0006, стверджується копією вказаного державного акту, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1657. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Згідно виписки з рішення №13/21 від 28.12.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок на території Чапаєвської сільської ради», [PERSON] передана безкоштовно в приватну власність земельна ділянка площею 0.31 га, яка розміщена за адресою [ADDRESS] . Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Благодатнівська сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаних прав [PERSON] . Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2006 року, [PERSON] є дочкою [PERSON] та проживала разом із ним на день смерті свого батька, а тому на підставі ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Таким чином на підставі вказаного вище рішення суду право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом визнано за [PERSON] . Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. На підставі вказаного суд приходить до переконання, що [PERSON] за свого життя успадкувала житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер 7121589401:02:005:0006, які розташовані за адресою [ADDRESS] , однак належним чином свої спадкові права на вказану земельну ділянку не оформила та теж померла. Разом із тим відсутність у спадкодавця свідоцтва про право на спадщину на майно, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що прямо визначено в ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved