Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] 28 серпня 2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] міської ради, треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 117/1000 частин квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] народилась 01 квітня 1958 року в селі Лазарцево Ростовського району Ярославської області РФСР, про що Угодинською селищною радою Ростовського району Ярославської області 12.04.1958 року зроблено відповідний актовий запис про народження № 29, що підтверджується свідоцтвом про народження ТЧ № 672153 від 12 квітня 1958 року, відповідно до якого батьками зазначені: батько [PERSON] (мовою оригіналу: [PERSON]) та мати [PERSON] (мовою оригіналу: [PERSON]). 39/100 частин квартири [ADDRESS] належали на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 лютого 2000 року ВАТ ДМЗ ім. Петровського згідно з розпорядженням № 3037-П, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» за № 158п-76-146, тобто по 39/500 частин кожному. 61/100 частина спірної квартири на праві власності належить [PERSON]. 27 березня 2005 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 39/500 частини квартири [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина [PERSON] та донька [PERSON], в рівних частках, про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені 12.01.2006 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на 39/1000 частини квартири [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] на праві власності належить 117/1000 частини (39/500 + 39/1000= 117/1000). 14 листопада 2017 року померла мати позивача [PERSON]. Спадщину у вигляді 117/1000 частини спірної квартири після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Однак, постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] у звязку з тим, що в свідоцтві про смерть [PERSON] імя записане «Леонора», а в свідоцтві про народження [PERSON] імя матері російською мовою вказано «Ольга». На підставі вищезазначеного, просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], померлої 14 листопада 2017 року; визнати за [PERSON], право власності на 117/1000 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 73,1 м2, яка складається з: 1 - коридор площею 5,1 м2, туалету площею 1,0 м2; 3, 5, 6 житлові кімнати житловою площею 55,1 м2, ванної площею 3,4 м2, кухні площею 7,6 м2, І балкон. 117/1000 частин квартири складаються з: 5 - житлової кімнати площею 22,0 м2, в спільному користуванні: 1 - коридор, 2 - туалет, 4 - ванна, 7 - кухня, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14 листопада 2017 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; витребувано у Другої дніпровської\~державної нотаріальної\~конторикопію спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 14 листопада 2017 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] надійшли заяви з проханням розглянути справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Від представника відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справи у відсутність представника, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Від представника третьої особи\~Другої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 14 листопада 2017 року померла [PERSON], про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 2067 від 14.11.2017 року (а.с. 48). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем першої\~черги після\~смерті [PERSON],\~померлої 14\~листопада 2017\~року,\~є [PERSON],\~оскільки постійно\~проживала разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини (а.с. 35). Матеріалами спадкової справи № 440/2018, заведеної після смерті [PERSON], померлої 14 листопада 2017 року встановлено, що 06 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Другої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори з\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину(а.с. 53 на звороті). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] у звязку з тим, що в свідоцтві про смерть [PERSON] імя записане «Леонора», а в свідоцтві про народження [PERSON] імя матері російською мовою вказано «Ольга» (а.с. 54). Судом встановлено, що [PERSON] народилась 01 квітня 1958 року в селі Лазарцево Ростовського району Ярославської області РФСР, про що Угодинською селищною радою Ростовського району Ярославської області 12.04.1958 року зроблено відповідний актовий запис про народження № 29, що підтверджується свідоцтвом про народження ТЧ № 672153 від 12 квітня 1958 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. 39/100 частин квартири [ADDRESS] належали на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 лютого 2000 року ВАТ ДМЗ ім. Петровського згідно з розпорядженням № 3037-П, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» за № 158п-76-146, тобто по 39/500 частин кожному (а.с. 12). 61/100 частина квартири [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 79, 81, 82). 27 березня 2005 року помер [PERSON] (а.с. 16). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 39/500 частини квартири [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина [PERSON] та донька [PERSON], в рівних частках, про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені 12.01.2006 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на 39/1000 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 17, 18, 19, 20). Отже, [PERSON] на праві власності на день смерті належало 117/1000 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 18 листопада 2005 року квартира [ADDRESS] загальною площею 73,1 м2 та складається з: 1 - коридор площею 5,1 м2, туалету площею 1,0 м2; 3, 5, 6 житлові кімнати житловою площею 55,1 м2, ванної площею 3,4 м2, кухні площею 7,6 м2, І балкон. 117/1000 частин квартири складаються з: 5 - житлової кімнати площею 22,0 м2, в спільному користуванні:1 - коридор, 2 - туалет, 4 - ванна, 7 - кухня (а.с. 13-15). Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин а саме те, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], померлої 14 листопада 2017 року. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved