Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Соколова В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 24 червня 2014 року він придбав в особисту приватну власність автомобіль AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] вартістю 50000 доларів США. 29 жовтня 2014 року уклав шлюб із відповідачкою, якій надав зазначений автомобіль в користування. Після звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та фактичного припинення шлюбних відносин, підстави для користування відповідачкою автомобілем відпали. 06 червня 2020 року [PERSON] , маючи довіреність на вчинення широкого спектру дій стосовно вказаного автомобіля, без погодження з позивачем переоформила його на іншу особу, змінивши власника. При цьому [PERSON] не отримав коштів за належний йому на праві особистої приватної власності автомобіль. Позивачу заподіяні збитки, які прирівнюються до втрат в сумі ринкової вартості автомобіля AUDI модель А5 державний номерний знак [NUMBER] , яка відповідно до довідки професійного оцінювача становить 737690 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] просить: -стягнути з відповідачки на його користь суму вартості автомобіля AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] в розмірі 737690 гривень 00 копійок, суму витрат на отримання довідки про ринкову вартість вказаного автомобіля та всі судові витрати. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 27 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2021 року строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Соколов В.В. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , пославшись в обґрунтування своєї позиції у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях на наступні обставини (а.с.73-79,105-107, 150-155): -автомобіль AUDI модель А5 2014 року випуску було придбано в період їх проживання із позивачем [PERSON] однією сім`єю, без реєстрації шлюбу; перший внесок за кредитним договором було внесено за рахунок спільних коштів; -всю суму по кредиту за спірний автомобіль було виплачено 23 червня 2016 року, тобто в період перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя; -доказами на підтвердження спільного придбання автомобілю є те, що вона на підставі довіреності від 27 червня 2014 року від імені [PERSON] укладала договір застави спірного транспортного засобу від 02 липні 2014 року, підписувала акт приймання-передачі автомобілю та накладну; її дошлюбне прізвище « [PERSON] » зазначене у квитанції від 21 липня 2014 року про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 11558 гривень 90 копійок; -на момент погашення кредиту [PERSON] не працював, додаткових джерел доходів не мав, а гроші на повернення кредиту взяв у неї, оскільки 26 квітня 2016 року вона продала власний автомобіль та отримані за його відчуження грошові кошти у розмірі 353550 гривень передала позивачу для погашення кредиту за автомобіль AUDI модель А5; -згідно нотаріально посвідченої довіреності від 06 листопада 2018 року [PERSON] уповноважив її, в тому числі і на продаж автомобіля AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] за ціну і на умовах за її розсудом, що свідчить про правомірність її дій; -відчуження спірного автомобілю на підставі нотаріально посвідченої довіреності було здійснене 05 червня 2020 року, в період їх перебування у зареєстрованому шлюбі, оскільки рішення Шевченківського районного суду м.Києва про розірвання шлюбу набрало законної сили 25 вересня 2020 року; кошти отримані за відчуження автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї; -вимога про стягнення вартості автомобіля в розмірі 737690 гривень 00копійок є безпідставною, оскільки на момент відчуження згідно експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05 червня 2020 року його вартість становила 150 000 гривень; довідка суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] від 31 липня 2020 року № 508 свідчить лише про ймовірну вартість автомобіля. Крім того, в судовому засіданні відповідачка [PERSON] зазначила, що 05 червня 2020 року вона передала чоловіку грошові кошти, отримані за відчуження автомобіля AUDI модель А5, які були витрачені на потреби сім`ї : придбання продуктів харчування та одягу, відвідування донькою басейну, театральної студії, занять з гімнастики та танців, медичне обстеження чоловіка та його поїздку на море з дитиною. Спільно мешкали з [PERSON] до 01 серпня 2020 року. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2014 року (а.с.11), який був розірваний відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25 серпня 2020 року (набрало законної сили 28 вересня 2020 року (а.с.82-83). 24 червня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50012169, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 420350 гривень 00копійок (еквівалент суми кредиту - 35 000 доларів США) на 60 місяців на придбання автомобілю AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснені [PERSON] у розмірі 15 000 доларів США. Ціна автомобіля відповідно до договору з ділером в еквіваленті становить 50000 доларів США (а.с.7). Із сукупності досліджених доказів, зокрема зі змісту договору застави транспортного засобу № 50012169 від 02 липня 2014 року (а.с.8-9), суд дійшов висновку, що автомобіль AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] був придбаний [PERSON] на підставі договору № 380_323561 від 20 червня 2014 року, укладеного з ДП «Ауді Центр Віпос» та належав на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначену обставину визнала. Відповідно до квитанції від 26 червня 2014 року [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «Порше Мобіліті» разову комісію за надання (розміщення) кредиту у розмірі 10508 гривень 75 копійок (а.с.117-118, 133). 24 червня 2014 року [PERSON] на підставі рахунку-фактури № 0000020184 від 24 червня 2014 року було сплачено на користь ДП «Ауді Центр Віпос» 156 000 гривень в рахунок вартості автомобіля AUDI А5 (а.с.119, 134). Як вбачається з квитанцій від 20 червня 2014 року та від 26 червня 2014 року, [PERSON] сплачено на користь ДП «Ауді Центр Віпос» в рахунок вартості автомобіля AUDI А5 24000 грн 00коп та 150 грн 00коп (а.с.135-136) На підтвердження перерахування на користь ТОВ «Порше Мобіліті» грошових коштів в рахунок погашення кредиту на придбання автомобілю AUDI А5 [PERSON] надав копії квитанцій від 22 червня 2016 року на суму 619229 грн 17 коп, від 04 червня 2016 року на суму 4772грн 30коп, від 16 травня 2016 року на суму 4913 грн 64коп, від 25 березня 2016 року на суму 24113 грн 14коп, від 22 лютого 2016 року на суму 23468грн 03коп, від 02 лютого 2016 року на суму 21933грн 60коп, від 17 вересня 2015 року на суму 20141 грн 13 коп, від 09 вересня 2015 року на суму 19442 грн 58коп, від 28 жовтня 2015 року на суму 19476 грн 67коп, від 28 липня 2015 року на суму 19800 грн 29коп, від 27 травня 2015 року на суму 19857 грн 74коп, від 23 червня 2015 року на суму 19798 грн 41коп, від 22 квітня 2015 року на суму 22131 грн 12 коп, від 27 лютого 2015 року на суму 19023 грн 35коп, від 24 березня 2015 року на суму 23543 грн 75коп, від 15 грудня 2014 року на суму 14371 грн 11 коп, від 02 жовтня 2015 року на суму 571 грн 74 коп, від 03 грудня 2014 року на суму 12195грн 66коп, від 26 січня 2015 року на суму 17130 грн 43коп, від 28 жовтня 2014 року на суму 11696 грн 53коп, від 28 жовтня 2014 року на суму 499 грн 13коп, від 25 вересня 2014 року на суму 12148грн 58коп, від 28 серпня 2014 року на суму 11696 грн 53 коп (а.с.122-133). Як вбачається з копії трудової книжки позивача по справі та рекомендаційного листа, в період часу з 02 січня 2014 року по 01 квітня 2016 року він обіймав посаду керівника департаменту стратегічного розвитку ПАТ «Дім марочних коньяків Таврія» (а.с.138-139,140). Відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів № 226 від 28 березня 2016 року, № 253 від 01 квітня 2016 року, № 68 від 02 лютого 2016 року, № 133 від 22 лютого 2016 року, № 827 від 24 червня 2015 року, № 1280 від 30 листопада 2015 року [PERSON] сплатив ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» в рахунок погашення безвідсоткової позики грошові кошти в загальному розмірі 162 000 гривень 00копійок (а.с.120-121). В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала, що колишній чоловік за місцем роботи брав позику з метою сплати першого внеску за спірний автомобіль, яку згодом погашав. Згідно записів у трудовій книжці [PERSON] з 01 квітня 2013 року вона обіймає посаду менеджера з розвитку торгового каналу відділу продажу ТОВ «Нестле Україна» (а.с.141-142). Як вбачається з листа ТОВ «Порше Мобіліті» від 23 червня 2016 року [PERSON] не має заборгованості за кредитним договором № 50012169 від 24 червня 2014 року; всі умови договору дотримані, сума кредиту та нараховані відсотки сплачені в повному обсязі (а.с.10, 137). 02 липня 2014 року між [PERSON] , від імені якого діяла відповідачка по справі, дошлюбне прізвище якої « [PERSON] » та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір застави транспортного засобу № 50012169, відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5001269 від 24 червня 2014 року позивач передав у заставу належний йому на підставі договору № 380_323561 від 20 червня 2014 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.8-9). 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком А.І. було посвідчено довіреність [PERSON] , якою він на підставі усного доручення уповноважив [PERSON] , зокрема, розпоряджатись (в тому числі продати за ціну і на умовах за її розсудом) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] транспортним засобом - автомобілем AUDI модель А5 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; укладати договори купівлі-продажу та одержувати грошові кошти (а.с.247). 05 червня 2020 року між [PERSON] , від імені якого на підставі доручення продавця, діяла [PERSON] , та [PERSON] в територіальному сервісному центрі МВС 8047 РСЦ МВС в м.Київ було укладено договір купівлі-продажу № 8047/2020/2031806 транспортного засобу, відповідно до п.1.1 якого у власність покупця [PERSON] було передано автомобіль AUDI модель А5 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.85-86,244-245). Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 05 червня 2020 року передбачено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 150000 гривень (а.с.85-86, 244-245). Відповідно до п.1.2 вказаного договору продавець [PERSON] , від імені якого діяла відповідачка, гарантує, що майно, яке є предметом продажу за даним договором, належить йому на праві власності. Згідно довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві від 12 лютого 2021 року № 31/26-416вх транспортний засіб марки AUDI А5, чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] 05 червня 2020 року був зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2020 року № 8047/2020/2031806, про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05 червня 2020 року серії [NUMBER] та державний номерний знак [NUMBER] (а.с.243,246). Відповідно до п.1) ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачка [PERSON] не скористалась своїм правом пред`явити зустрічний позов відповідно до ст.193 ЦПК України про встановлення факту сумісного проживання із [PERSON] та визнання спірного автомобілю об`єктом спільної сумісної власності. З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень учасників справи вбачається, що автомобіль AUDI модель А5, 2014 року випуску державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] придбав 20 червня 2014 року, тобто до укладення шлюбу із відповідачкою по справі, з огляду на що суд вважає, що вказаний автомобіль є особистою приватною власністю позивача. Суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що зі змісту п.1.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8047/2020/2031806 від 05 червня 2020 року вбачається, що під час укладення договору купівлі-продажу спірного автомобілю відповідачка [PERSON] , яка на підставі довіреності діяла від імені [PERSON] , підтвердила факт належності транспортного засобу останньому. Будь-яких застережень стосовно того, що автомобіль AUDI модель А5 є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8047/2020/2031806 від 05 червня 2020 року не містить. Крім того, заповнюючи 23 червня 2014 року анкету Porsche Finance Group, відповідачка по справі зазначила, що незаміжня і не повідомила про перебування у цивільному шлюбі, якщо така обставина дійсно мала місце (а.с.143-144). Доводи відповідачки про сплату нею в рахунок погашення кредиту за автомобіль грошових коштів в розмірі 11558 гривень 90 копійок за квитанцією 21 липня 2014 року (а.с.108,156), про підписання на підставі довіреності НАА 191606 від 27 червня 2014 року від імені [PERSON] накладної № 000000091 від 01 липня та акту приймання-передачі автомобіля AUDI А5 (а.с.110-111,158), суд до уваги не приймає, оскільки ці обставини не спростовують вищенаведених висновків, яких дійшов суд. Суд відхиляє доводи [PERSON] про погашення кредиту на придбання спірного автомобілю за рахунок їх спільних із чоловіком коштів в період перебування у шлюбі та її особистих коштів, отриманих від продажу власного автомобіля, зважаючи на те, що, як вже зазначалося судом, зустрічного позову в рамках справи, яка розглядається судом, відповідачка не пред`явила і не позбавлена можливості у випадку потреби звернутись до суду із позовом до колишнього чоловіка, обравши належний спосіб захисту. Відповідно до ч.1,2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Частиною 1 ст.1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно п.3) ч.1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 655 ЦК України сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець, при цьому останній має право на отримання від покупця грошової суми - вартості отриманого товару. Отже, аналіз змісту наведених норм діючого законодавства дає підстави дійти висновку про те, що [PERSON] , як представник продавця [PERSON] , отримавши за договором купівлі-продажу від покупця [PERSON] грошові кошти за належний останньому на праві особистої приватної власності автомобіль AUDI А5, мала передати їх [PERSON] . Представник позивача - адвокат Соколов В.В. в судовому засіданні заперечував факт передачі відповідачкою [PERSON] грошових коштів, отриманих за договором купівлі-продажу автомобіля. Належних доказів на підтвердження зазначеної обставини та спростування доводів представника позивача з цього приводу відповідачка не надала. Як вбачається із змісту довіреності від 06 листопада 2018 року, [PERSON] уповноважив відповідачку по справі розпоряджатись належним йому автомобілем AUDI модель А5, в тому числі, продати за ціну і на умовах за її розсудом. Враховуючи зміст повноважень, якими на підставі довіреності від 06 листопада 2018 року наділена [PERSON] , відчуження нею належного позивачу автомобіля за ціною, визначеною на власний розсуд у розмірі 150 000 гривень на переконання суду, свідчить про дотримання ч.1 ст.1004 ЦК України щодо обов`язку вчинення дій відповідно до змісту даного їй доручення та в межах повноважень, передбачених зазначеною довіреністю, оскільки позивач по справі, як довіритель, не обмежував відповідачку у повноваженнях щодо визначення ціни належного йому транспортного засобу. Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь з відповідачки грошових коштів, отриманих нею за відчуження належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля AUDI А5 2014 державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 150000 гривень 00 копійок. Оскільки позивач по справі не обмежував [PERSON] у повноваженнях щодо визначення ціни належного йому транспортного засобу, на переконання суду, відсутні підстави для стягнення з неї ймовірної вартості спірного автомобіля у розмірі 737690 гривень 00 копійок, яка визначена відповідно до довідки суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] № 508 від 31 липня 2020 року (а.с.23-27). Дослідивши надані позивачкою скрін-шоти з листуванням (а.с.211-215), які відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України є паперовою копією електронного доказу, суд приходить до висновку про їх невідповідність критеріям належності, достатності та достовірності, з огляду на що не бере до уваги. Щодо судових витрат суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат Частиною 2 ст.140 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно ч.1, п.3) ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] (20,27%), з відповідачки на його користь підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1500 гривень 37 копійок (а.с.6), витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними доказами (а.с.229-236) в розмірі 1494 гривні 12 копійок та витрати, пов`язані з оплатою вартості послуг оцінювача (а.с.31) в розмірі 506 гривень 75 копійок.

Outcome: partial