Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 16.07.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації, актовий запис № 734. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 16.07.1994 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 734 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Разом з тим, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, подружні відносини між сторонами припинені вже декілька років, спільне господарство не ведеться, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, незалежно один від одного Основною причиною розпаду сім`ї позивач вважає різні погляди на сімейне життя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння. З відповідачем є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року відкрито в порядку загального позовного провадження провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання у справі на 10.12.2019 року. 02.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Протокольною ухвалою суду від 10.12.2019 року підготовче засідання відкладено на 07.04.2020 року. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, про день,час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, у клопотанні від 09.04.2019 року просила розглядати справу за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши надані учасниками справи документи та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 16.07.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 734, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Московської районної державної адміністрації від 16.07.1994 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони мають повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва від 23.12.1995 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 16.11.1999 року (а.с. 7, 8). Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнає. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених устатті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як визначено у ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1305321567.1 від 22.03.2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved