Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] 06 липня 2015 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 14 грудня 2013 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], народження [INFO], який проживає з матір'ю та знаходить на її утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу та має таку можливість, так як є працевлаштованим та отримує заробітну плату. Позивач просить суд стягти з відповідача аліменти на утримання їх малолітньої дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб, у заяві на адресу суду просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає, проте, прохає врахувати, що вже сплачує аліменти на утримання іншої дитини, проти стягнення витрат на правову допомогу заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не з'явилась, 02 вересня 2015 року надіслала до суду заперечення, у якому повідомила, що відповідно до виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.06.2004, з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку позивача на утримання їхнього сина [PERSON], народження [INFO], у зв'язку з чим просить врахувати вказані обставини при вирішені даної справи. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача та третьої особи в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] з 14 грудня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], народження [INFO] (а.с. 4, 5). Малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] на [ADDRESS], яка самостійно утримувати сина не має можливості (а.с. 6). Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу та має таку можливість так як є працевлаштованим та отримує заробітну плату (а.с.22). Відповідно до виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 30.06.2004 з відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку позивача на утримання сина [PERSON], народження [INFO] (а.с. 24). У відповідності до вимог ст.ст. 180, 199 Сімейного кодексу України (далі СК) обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Як передбачено приписами ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) з урахуванням сплати аліментів відповідачем на іншу дитину, тому позов підлягає частковому задоволенню. Як передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем сплачено за правову допомогу 1000 грн (а.с. 9). Оскільки позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що потребують стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial