Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача 09 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 січня 2009 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю не проживають з 09 червня 2021 року. Сім`я фактично розпалася. Сімейні стосунки не склалися внаслідок різних поглядів на життя. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, суперечить його інтересам, а також інтересам дитини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] . Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову (а. с. 18). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує (а. с. 17). Відповідно до поданої відповідачем [PERSON] заяви, остання просить розглянути справу без її участі (а. с. 18). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 11 червня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24 червня 2021 року. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання надати відзив на позовну заяву (а. с. 13-14). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами немає. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони в справі мають сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Зі змісту позовної заяви вбачається, що внаслідок різних поглядів на життя, стосунки між сторонами в справі припинені. Позивач не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і у разі його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст. 109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. VІ. Висновки суду Враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Сторони у справі не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, оскільки спільне подружнє життя у сторін не склалося, подружні стосунки між ними припинені і поновлювати їх сторони не мають наміру, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище та відповідно до заяви відповідача, суд вважає за можливе залишити останній шлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати позивач просить покласти на нього, про що зазначив у поданій до суду заяві (а. с. 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved