overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] 12 грудня 2019 року звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем та залишити їй існуюче прізвище. У обгрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони уклали шлюб 13 вересня 2012 року та є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалося через різність характерів та відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає, подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримку заявлених вимог. Відповідач у підготовче та судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 13 вересня 2012 року (а.с.3) та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивача щодо збереження шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] 12 жовтня 2015 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 10 жовтня 2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 20 серпня 2015 року вони припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім'ї стала постійна відсутність чоловіка вдома. Вважає подальше збереження сімї неможливим. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу залишиться жити з нею. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач\~ у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що вона з відповідачем разом не мешкає, він зараз перебуває на заробітках у Росії.\~Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, з наданих по телефону пояснень його матері, [PERSON] виїхав на заробітки до Росії, про розгляд справи він повідомлений, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за його\~ відсутності\~ заочно. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Докази, які надано до справи (а. с. 3-4), свідчать про наступне. Сторони з 10 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі,\~ від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 20 серпня 2015 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю чоловіка вдома, сторони разом не мешкають, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] 12 жовтня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 6 липня 2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з липня 2016 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з різністю поглядів на життя, постійними суперечками та сварками. Дитина проживає з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує та просить залишити їй прізвище чоловіка. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 6 липня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони з липня 2016 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з різністю поглядів на життя, постійними суперечками та сварками. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та спільне проживання припинене. Спору про поділ майна не заявлено, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] 12 жовтня 2017 року подала до суду заяву про надання їй права на шлюб із [PERSON] У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що із [PERSON] познайомилася у 2014 році, після чого між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття поваги та любові і мають намір зареєструвати шлюб, однак, на даний час вона не досягла повноліття. Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки вона перебуває в стані вагітності 21-22 тижні, тому їй необхідно зареєструвати шлюб до народження дитини. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Законний представник неповнолітньої - не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити заяву [PERSON] Представник органу опіки та піклування пояснила, що перешкод у реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає, надання права на шлюб відповідає інтересам неповнолітнього заявника. Заслухавши пояснення заявника, її законного представника та представника органу опіки та піклування, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Із паспорта громадянина України, розпорядження про надання дітям статусу дітей, що позбавлені батьківського піклування відомо, що заявник [PERSON] народилася 4 вересня 2001 року, тобто не досягла шлюбного віку, але їй виповнилося шістнадцять років (а. с. 4, 7). Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із пояснень [PERSON] вбачається, що вона має намір зареєструвати шлюб і створити сімю, [PERSON] в іншому шлюбі не перебуває. Обставин, які перешкоджали б укладенню між ними шлюбу, не встановлено. Із витягу з протоколу ЛКК, вбачається, що [PERSON] вагітна 21-22 тижні (а. с. 6). Отже, надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам та інтересам її майбутньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] 12 жовтня 2018 року пред'явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 грудня 2011 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що сімейні відносини між ними припинені більше двох років тому, через відсутність порозуміння та різні погляди на життя між ними виникали сварки та непорозуміння, у результаті чого вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Під час підготовчого засідання [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнала, про що подав письмову заяву. Статтею 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 22 грудня 2011 року. Із заяв по суті справи вбачається, що дітей у сторін немає. У серпні 2017 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз'яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] 12 квітня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 21 квітня 2007 року вона вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №2. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла у зв'язку з тим, що між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, з 2015 року і по теперішній час погіршувались взаємовідносини між ними. В їхній сім'ї виникали конфлікти, сварки та непорозуміння. В зв'язку з несумісністю характерів їхня сім'я розпалась. Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.11), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.10, 14). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Гандрабурівською сільською ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №2 від 21 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.6). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, шлюбні стосунки не підтримують, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи її бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] 12 квітня 2018 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 жовтня 2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність у характерах та ігнорування його як особистості, а також відсутність спільних інтересів і, як виявилося, відсутність почуттів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони більше одного року не підтримують шлюбні відносини. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2008 року від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 2, 3). Позивач [PERSON], будучи допитаним в якості свідка, показав, що у лютому 2017 році вони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ [PERSON] \~12\~квітня 2019\~року звернулася\~до суду\~з позовом\~про розірвання\~шлюбу з\~ [PERSON] ,\~мотивуючи позов\~тим,\~що спільне\~життя з\~відповідачем не\~склалось через\~ непорозуміння\~з різних\~причин,\~зникло взаєморозуміння\~і взаємоповага,\~стали частими\~сварки.\~Вже тривалий\~час кожен\~з подружжя\~проживають окремим\~життям та\~своїми інтересами.\~Фактично сім`я\~припинила своє\~існування.Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться, спору відносно майна немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте належним чином повідомлена про розгляд справи, будь-яких клопотань чи заяв суду не направляла. Під час проведення підготовчого судового засідання 17.05.2019 позивачка позовні вимоги підтримала і просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином через оголошення на сайті «Судової влади України», будь яких клопотань чи заяв суду не направляв, відзиву до суду не подавав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2013 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 375 (а.с. 8). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сім`ю немає, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач будь-яких заперечень чи відзиву на позов суду не направляв, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачка відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18,\~258,\~259,\~263-265,\~268 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] 12 липня 2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 вересня 2006 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що між нею та відповідачем почали виникати конфлікти і непорозуміння на побутовому ґрунті, нездатності відповідача піклуватися про потреби сімї, він має інші погляди на сімейне життя та виховання дітей і це призвело до того, що вони віддалилися один від одного як подружжя. Постійні конфлікти та непорозуміння стали причиною того, що відносини їхні розладилися і на початку червня 2016 року відповідач залишив сімї та з цього часу вони проживають окремо. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2006 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а. с. 5, 6, 7). Із показань позивача, допитаної як свідка, вбачається, що сторони у червні 2016 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач переїхав проживати в Київську область, де перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Ураховуючи наведене, необхідно із [PERSON] стягнути у користь [PERSON] судові витрати в сумі 640,00 грн., повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені китанцією.

Outcome: approved