Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 грудня 2014 року помер - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Відповідачі прийняли спадщину [PERSON], подавши в нотаріальну контору відповідні заяви. Крім того, спадщину [PERSON] також прийняла мати позивача [PERSON], оскільки проживала спільно зі спадкодавцем, але 22 травня 2016 року вона померла. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту на неї втрачено. У звязку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом не земельну ділянку. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явивс,я подав через канцелярію суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі на підставі доказів, наявних у матеріалах справи (а.с. 39). Відповідач-1 і відповідач-2 через канцелярію суду подали заяви, в яких погодилися з позовом та просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 40, 41, 42). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 15 грудня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 грудня 2014 року серії І-СР № 245132 (а.с. 4). 22 травня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 8 червня 2016 року серії І-СР № 277207 (а.с. 5). Позивач, відповідач-1 і відповідач-2 є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 18 січня 1974 року серії I-СР № 305676, від 10 грудня 1971 року серії I-АВ № 255804, від 14 листопада 1966 року серії VІI-УР № 0683685 відповідно (а.с. 9, 12, 15). Згідно з довідками Чорнобаївської селищної ради Черкаської області №№ 6821, 6822 від 21 грудня 2017 року, виданими на підставі погосподарської книги № 5 (особовий рахунок № 456), [PERSON] проживала і була зареєстровна за адресою: [INFO], разом із дочкою - [PERSON] (відповідач-1) і внучкою - [PERSON] [PERSON] проживав і був зареєстровний за вказаною адресою, разом із дружиною - [PERSON], дочкою - [PERSON] (відповідач-1), внучкою - [PERSON], сином - [PERSON] (позивач) (а.с. 6, 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Так, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,8610 га, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 26 березня 2001 року серії ЧР № 19-29-02-0562 (а.с. 19) та довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28 січня 2018 року (а.с. 18). Відповідно до змісту листів Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 березня 2018 року (вих. №№ 309-01/16, 310-01/16) (а.с. 48, 49), що надійшли у відповідь на запити суду (а.с. 33, 34), після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило, а після смерті [PERSON] відповідач-1 і відповідач-2 зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 50, 51). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 2 лютого 2018 року (вих. № 67/02-16) позивачу повідомлено про те, що свідоцтво про право на спадщину може бути видано при наявності оригіналів документів на спадкове майно, а в разі їх відсутності на підставі вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 17). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,8610 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, оскільки оригінал державного акту втрачено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 15 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач є таким, що прийняв спадщину [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved