Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] 05.12.2013р. звернулась до суду з дійсним позовом, вказуючи, що до 09.12.2008р вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], в свідоцтві про народження яких записаний відповідач. Після розірвання шлюбу з відповідачем, 18.03.2011р вона уклала шлюб з [PERSON] Зазначає, що після розірвання шлюбу з [PERSON] син [PERSON] залишився мешкати з ним, а донька - з нею. Проте після досягнення сином повноліття, останній повернувся до неї і вони проживають разом. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не дивлячись на те, що донька [PERSON] є неповнолітньою. Вказує, що вона працює, отримує заробітну плату щомісячно по 1455грн, однак цих коштів не достатньо для повноцінного забезпечення неповнолітньої дитини. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно до повноліття дитини, так як відповідач фізично здоровий, працює, отримує значний заробіток, інших утриманців не має. Позивач [PERSON] свій позов підтримала цілком, просила його задовольнити та надала суду пояснення, зазначені у позові. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та суду пояснив, що дійсно від шлюбу із [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], маральну допомогу на утримання доньки він не додає. У зв'язку з тим, що повнолітній син мешкає разом з ним, він несе витрати на його утримання, а тому визнає аліменти в 1/6 частині. Інших осіб на утриманні, аліментних зобов'язань, інвалідності - він немає, фізично здоровий. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі до 09.12.2008р (а.с.6). Від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4-5), яка проживає разом із позивачем (а.с.8). 18.03.2011р позивач уклала шлюб із [PERSON] (а.с.7). Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище неповнолітньої дитини, а саме те, що [PERSON], [INFO], в дитячому медичному закладі на обліку не стоїть (а.с.10); позивач працює та щомісячно отримує заробітну плату в розмірі по 1455грн (а.с.11-12); а також враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоровий, працює, щомісяця отримує заробітку плату в середньому 6000 грн.(а.с.9), аліментні зобов'язання стосовно інших осіб не має. Суд вважає хибними доводи відповідача, про те, що він має можливість сплачувати аліменти на доньку лише в розмірі 1/6 частини, тому що на його утримання знаходиться син, який мешкає разом з ним, так як відповідно до положень ст..180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а судом встановлено, що син сторони - [PERSON] [INFO], є повнолітньою особою, та на розсуд суду, він повинен докладати власних зусиль для свого забезпечення, а не перебувати на повному утриманні батька. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе, вимоги позивача задовольнити повністю та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до повноліття дитини і саме цей розмір суд вважає є справедливим і достатнім для утримання доньки [PERSON]. І саме цей розмір суд вважає справедливим та таким, що буде сприяти достатньому матеріальному забезпеченню неповнолітньої дитини. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved