Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

I. Стислий виклад позиції позивача 15 червня 2021 року до Білопільського районного суду за підсудністю з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 червня 2019 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки, на підставі якої [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 20 грудня 2020 року у неї утворилася заборгованість у сумі 21 406 грн 70 коп., яка складається з наступного: 11 006 грн 82 коп. - заборгованість за кредитом, 9 949 грн 88 коп. - заборгованість по відсоткам, 450 грн - штрафи. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів та штрафів, АТ «Акцент-Банк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника АТ «Акцент-Банк» одночасно з позовом надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 6). ІІІ Процесуальні дії у справі Згідно з позовною заявою, відповідач [PERSON] є мешканкою [ADDRESS] (а. с. 1-3). За даними Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Донецькій області, на момент оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, станом на червень 2019 року громадянка [PERSON] була зареєстрована за вказаною вище адресою (а. с. 37). Відповідно до відомостей Міністерства соціальної політики України, з 22 травня 2015 року відповідач перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 39-40). З наведених вище підстав, ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2021 року цивільну справу за позовом АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області (а. с. 42-43). Згідно з інформацією Білопільської міської ради [PERSON] на території Білопільської ОТГ не зареєстрована, але фактично проживає в [ADDRESS] (а. с. 57). Ухвалою судді Білопільського районного суду від 16 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 48-49). Ухвалу суду від 16 червня 2021 року разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено відповідачу [PERSON] за місцем фактичного проживання, проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній» (а. с. 55). З метою повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів, 16 та 30 червня 2021 року на веб - порталі «Судова влада» судом розміщені оголошення про виклик останньої у судове засідання (а. с. 50, 53). Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі у судові засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 -281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Позивача з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на Акціонерне товариство «Акцент-Банк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту AT «АКЦЕНТ- БАНК», який додається до позовної заяви (а. с. 19-21). З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої остання: погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифів, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг; ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua; зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами та сайті А-Банку www.a-bank.com.ua (а. с. 7 зворотній бік). Також, 19 червня 2019 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір пільгової відсоткової ставки 0,000001% на місяць, базова відсоткова ставка 3,9% на місяць (46,8 % річних) для кредитної карти «Універсальна» та 3,7% на місяць (44,4% річних) - для кредитної карти «Універсальна ГОЛД». Крім того, визначено розмір відсоткової ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, яка нараховується на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості), а саме: 7,8% на місяць для кредитної карти «Універсальна» та 7,4% на місяць - для кредитної карти «Універсальна ГОЛД». Також у вказаному паспорті кредиту передбачено, що за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків штраф списується у день списання відсотків: 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою з порушенням строку більше ніж на 30 днів (а. с. 8). Додані банком до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» відповідачем не підписані (а. с. 9-18). Згідно з розрахунком, наданим АТ «Акцент-Банк», станом на 20 грудня 2020 року у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC10072808529 від 19 червня 2019 року у розмірі 21 406 грн 70 коп., з яких: 11 006 грн 82 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), у тому числі: 5 786 грн 96 коп. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 5 219 грн 86 коп. - залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений), 9 949 грн 87 коп. загальний залишок заборгованості за процентам, з них: 400 грн 57 коп. - залишок заборгованості за процентам на поточну заборгованість, 9 549 грн 30 коп. залишок заборгованості за процентам на прострочену заборгованість, 450 грн - штраф. Даний розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства та умовам договору (а. с. 7). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п. 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33рішення від 21 березня 2000 року у справі «Дюлоранс проти Франції»; п. п. 32, 35 рішення від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використала можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не прибула. Небажання [PERSON] надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з`являтися на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими позивачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. VІ. Висновки суду Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі, шляхом підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, з визначенням усіх істотних умов такого договору. Як встановлено судом, крім анкети заяви, під час укладання кредитного договору 19 червня 2019 року, відповідачем [PERSON] було також підписано і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому сторонами договору погоджено, зокрема, розмір базової відсоткової ставки на рівні 44,4% річних та 7,4% на місяць простроченої відсоткової ставки для кредитної карти «Зелена». При цьому, розмір заборгованості за відсотками банком було обраховано, виходячи з базової відсоткової ставки 44,4% річних та простроченої відсоткової ставки 88,8% річних або 7,4% на місяць, тобто у розмірі відсоткових ставок, що були погоджені сторонами кредитного договору в паспорті споживчого кредиту. Позивач АТ «Акцент-Банк» умови договору виконав, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором б/н від 19 червня 2019 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 20 грудня 2020 року становить 21 406 грн 70 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту, процентам та нарахованим штрафам. За таких обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання Умов надання банківських послуг і повернення кредиту та процентів за користування кредитом, чим право АТ «Акцент-Банк» порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору у сумі 2 270 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а. с. 4-5). На підставі викладеного,

Outcome: approved