Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельних ділянок площею 2,3101 га та 0,3684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю (втратою) документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. За захистом прав та інтересів [PERSON] адвокат Літинський Тарас Олександрович звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Представник позивача у судовому засіданні 28 листопада 2017 року підтримав поданий ним позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, суду пояснив, що державні акти на земельні ділянки не могли бути видані спадкодавцю, оскільки були виготовлені після його смерті. Судове засідання 18 грудня 2017 року представник позивача просив провести за його та позивача відсутності (а.с. 45). Представник відповідача - Рівненської сільської ради - в судове засідання не з'явився. Сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 24). З урахуванням права, передбаченого ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 5), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Оксанина Уманського району Черкаської області. Копіями державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 10, 25), витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0506494622017 та № НВ-05064946522017 від 30 травня 2017 року (а.с. 11-13, 26-28) позивач ствердила, що [PERSON] володів земельними ділянками площею 2,3101 га (рілля) та 0,3864 га (багаторічні насадження) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Рівненської сільської ради. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із копії спадкової справи № 183/2017, заведеної Уманською районною ДНК (а.с. 49-56), зокрема, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру по заповітах № 48169457 від 22.06.2017 (а.с. 50) вбачається, що спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив і батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про одруження (а.с. 6) позивач довела своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом. Заявою про прийняття спадщини (а.с. 49), відсутністю звернень за оформленням спадщини інших спадкоємців доведено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 481694445 від 22.06.2017 (зворот а.с. 49) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON]ніхто не оформляв. Одночасно, довідкою Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 496 від 11 грудня 2017 року (а.с. 46), доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент його смерті проживала і була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] розпочав процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, але державні акти на його прізвище були видані 19 липня 2007 року, тобто понад рік після його смерті. За таких обставин, спадкодавець не міг отримати державного акта та зареєструвати за собою право власності на землю. Таким чином, позивач довела, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. Про таку обставину свідчить, зокрема, постановою державного нотаріуса Звенигородської ДНК Черкаської області № 421/02-31 від 22.06.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 4) Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] в першій черзі спадкоємців за законом слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved