Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Департаменту міського майна Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру внаслідок втрати правовстановлюючого документу. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками по 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 11.05.19954 року за № 28221. У травні 2013 року в результаті пожежі, яка сталась за вказаною адресою було втрачено оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. Факт пожежі підтверджується довідкою виданою відділенням запобігання надзвичайних ситуацій 24 ДПРЧ з ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області. У серпні [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції з питань видачі дублікату свідоцтва про вправо власності, проте їй було відмовлено у видачі дублікату та розяснено що для вирішення цього питання вона має звернутись до суду. За таких обставин позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Позивачі до судового засідання не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло виданим державним підприємством з ремонту та експлуатації жилфонду «Житловик» 11 січня 1995 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], який було виготовлено станом на 10.04.2014 року, інвентаризаційна справа № 32225, довідкою Бюро технічної інвентаризації № 1101 від 10.04.2014 року, з якої вбачається, що чотирьох кімнатна квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину № 28221 від 11.01.1995 року, зареєстрованого в МКП «Маріупольське БТІ» 27.02.1995 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла 19 липня 2000 року. Право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] було визнано за [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07 жовтня 2015 року (справа № 265/5282/15-ц, провадження № М2/265/2237/15), яке набрало законної сили 23 листопада 2015 року. Також, в матеріалах справи є відомості про те, що 11 лютого 1996 року померла [PERSON], після смерті якої право власності в порядку спадкування на 1/5 частину квартири [ADDRESS] було визнано за [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 13 жовтня 2015 року (справа № 265/5281/15-ц, провадження № М2/265/2236/15), яке набрало законної сили 23 листопада 2015 року. Згідно довідки № 755 від 07.11.2013 року виданої відділенням запобігання надзвичайних ситуацій 24 ДПРЧ з ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області 23.05.2013 року за адресою: м. Маріуполь, пр.. Перемоги, 119 кв.69, яка належить [PERSON] виникла пожежа. При зверненні позивачів до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області останнім було рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вказану квартиру. За таких обставин позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Стаття 392\~ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 16 ЦК України\~також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на квартиру не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на квартиру у звязку з втратою правовстановлюючого документа. На підставі ст. ст.\~15,\~16,\~316,\~328,\~392 ЦК України,

Outcome: approved