Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому посилаючись на своє право на спадщину як спадкоємців за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що мала місце [INFO] року, та відмову нотаріуса видати їм свідоцтва про право на спадщину, просили ухвалити судове рішення про визнання права власності по праву спадкування на 1/3 частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки, площею 9,17 га, розташованої в межах території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, набутої за життя їх матір'ю [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2009 року. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги і пояснили, що їх батько [PERSON] відповідно до Державного акта серії МК №035240 від 09.08.2004 року набув право власності на земельну ділянку, площею 9,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району. Після смерті батька, що мала місце [INFO] року, земельну ділянку успадкувала їх мати [PERSON] і 05.12.2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але за життя не встигла отримати Державний акт на успадковану земельну ділянку на своє ім'я і померла [INFO] року. У встановлений законом строк вони, як спадкоємці за законом, звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини, однак після спливу шестимісячного строку з дня смерті матері, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину з посиланням на те, що ними не подано нотаріусу витяг з Поземельної книги щодо реєстрації за спадкодавцем [PERSON] вказаної земельної ділянки, відсутність якого унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на цю ділянку. Звернення до відділу Держземагенства у Казанківському районі з питання реєстрації цієї ділянки та внесення її в автоматизовану базу даних позитивних наслідків не мали, тому просили ухвалити судове рішення про визнання за кожним з них права власності на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки, оскільки захистити свої невизнанні права іншим способом не мають можливості. [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій вказав про підтримання свої позовних вимог та про можливість розгляду справи за його відсутністю. Відповідач Дмитро-Білівська сільська рада Казанківського району явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, відділу Держземагенства у Казанківському районі Пихтіна О.І. не заперечувала проти задоволення вимог позивачів і пояснила, що громадянка [PERSON], яка після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала земельну ділянку, площею 9,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району, набуту останнім у власність згідно до Державного акта серії МК №035240 від 09.08.2004 року, за життя не зверталася до відділу Держземагенства зі Свідоцтвом про право на спадщину на успадковану нею земельну ділянку та з вказаним Державним актом на ім'я [PERSON] з відміткою на ньому нотаріуса про перехід права власності, тому відмітку про реєстрацію права власності за [PERSON] в Поземельній книзі, відділ Держземагенства в акті не проставляв. У зв'язку зі смертю останньої, що мала місце [INFO] року, здійснення такої відмітки про перехід права власності є неможливим, що у свою чергу унеможливлює видачу витягу з Поземельної книги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно дог вимог ч.2 і ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу ст.1299 ЦК України якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. «а» ст.80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно приписів ст.125 ЗК України (в редакції Закону від 05.03.2009 року №106-VІ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В силу приписів ч.1, п. «б» ч.2, ч.6 ст.126 ЗК України (в редакції Закону від 05.03.2009 року №106-VІ) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни їх цільового призначення посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №035240 від 09 серпня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010401600004 в Казанківському районному відділі земельних ресурсів, громадянин [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, площею 9,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. За життя спадкодавець [PERSON] не залишив особистого розпорядження на випадок своєї смерті і помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2009 року). На день відкриття спадщини, дружина спадкодавця - [PERSON] та його рідні сини - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] одержали право на спадкування належної спадкодавцю земельної ділянки. Згідно матеріалів спадкової справи №102/2009 від 09.06.2009 року спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заявили про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON], якій 05.12.2009 року державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Корж М.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1461, згідно до якого посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем всього майна [PERSON], який помер [INFO] року, є його дружина [PERSON] Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,17 га, яка розташована на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823681700:01:000:0019, та належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №035240, виданого 09.08.2004 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010401600004. При посвідченні вказаного Свідоцтва державним нотаріусом Корж М.В. на Державному акті на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця [PERSON] було зроблено відмітку про перехід права власності до [PERSON] Таким чином, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.12.2009 року посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 9,17 га, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її цільового призначення. Так як до складу прийнятої [PERSON] спадщини ввійшло нерухоме майно, остання була зобов'язана згідно до вимог ч.2 ст.1299 ЦК України, зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але за збігом обставин (похилий вік, хвороба, віддаленість місця проживання) вона не встигла подати до вказаного органу вказаний документ для здійснення реєстрації прав на вказане нерухоме майно, так як померла [INFO] року у віці 72 років. Зволікання спадкоємця [PERSON] з виконанням зобов'язань, передбачених ч.1 ст.299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, в складі якого є нерухоме майно, а також їх невиконання, не позбавляло її права на спадщину, яке не припинилися внаслідок її смерті. В силу вимог ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших спадкоємців. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вищенаведене вказує на те, що на момент відкриття спадщини, що мав місце [INFO] року (день смерті спадкодавця [PERSON]), остання отримала право на спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, площею 9,17 га, розташована на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823681700:01:000:0019, та належала її чоловіку спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №035240, виданого 09.08.2004 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010401600004, і це право не припинилося внаслідок її смерті. Оскільки право спадкодавця [PERSON] на спадщину, що належало їй на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок її смерті, входить у склад її спадщини, спадкоємці останньої - позивачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в силу вимог ч.2 ст.1223 ЦК України мають право на спадкування в рівних частках земельної ділянки, набутої нею у власність згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2009 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району на користь кожного з позивачів належить стягнути по 598 грн. 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved