Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання дій відповідача щодо підняття відсоткової ставки з 11,04 % відсотків річних до 13,08 % відсотків річних по кредитному договору від 15.03.2007 №MKA0GA00000243 (надалі - Договір) неправомірними, а також про зобов'язання банківської установи здійснити перерахунок відсотків за період з 11 листопада 2008 року по 18 грудня 2015 року за ставкою 11,04 % відсотків річних замість 13,08 % відсотків. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про неправомірність дій відповідача щодо одностороннього підвищення відсоткової ставки за користування кредитом з 11,04 % річних до 13,08 % річних, внаслідок чого були порушені права позивача, як споживача. При цьому, відповідачем не було дотримано процедури щодо своєчасного сповіщення позивача про збільшення відсоткової ставки, що є підставою для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок відсотків по вищевказаному Договору за спірний період. Представник позивача, прийнявши участь у судовому розгляді справи, позовні вимоги підтримав повністю з вищевказаних мотивів та підстав. Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з'явився, натомість подав суду письмове заперечення на позов (а.с.17-21), у якому наголосив на необхідності відмови у задоволенні позову з огляду на його безпідставність. В обґрунтування заперечень зазначив, що в результаті зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % та зміни облікової ставки НБУ, Банком була підвищена відсоткова ставка по зобов'язаннях позивача за кредитним договором. Можливість підвищення процентної ставки була передбачена умовами укладеного між сторонами кредитного договору, тому Банк підвищуючи відсоткову ставку діяв правомірно. Крім того, про вказані обставини позивача було сповіщено належним чином, шляхом надіслання письмового повідомлення на виконання вимог п.п. 2.3.1. Договору. Заслухавши доводи представника позивача, а також дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 15 березня 2007 року між сторонами по справі був укладений Договір. На підставі вказаного правочину [PERSON] (надалі - Позичальник) отримала у кредит 68300 доларів США до 14 березня 2017 року, із зобов'язанням позичальника повернути зазначену суму коштів та плату за користування кредитом в терміни та розмірах, що встановлені Договором (ст. 7 Договору) (а.с. 3-7). Вказаний правочин підписаний обома договірними сторонами. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, у контексті з доводами та запереченнями учасників судового процесу, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст. 627 Цивільного кодексу України). Обґрунтовуючи вимоги щодо неправомірних дій відповідача щодо порушення порядку сповіщення [PERSON] стосовно односторонньої зміни процентної ставки за користування кредитними коштами, представник позивача посилався на порушення банківською установою вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Надаючи правову оцінку таким доводам представника позивача слід зазначити, що укладаючи Договір (п. 2.3.1, а.с. 3-7), сторони домовилися про те що, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівняні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний фонд) або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про змін процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США (а.с. 4). За змістом частини четвертої ст. 11 Закону України «Про права споживачів» (в редакції, що діяла на момент підвищення Банком відсоткової ставки за Договором), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Тобто, діюче, на час укладення кредитного договору законодавство, дозволяло банкам, в випадках передбачених договором, в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за користування кредитом, а умова кредитного договору від 15 березня 2007 року про право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, викладена в п. 2.3.1 кредитного договору, на момент укладення договору відповідала вимогам закону. Письмове повідомлення про збільшення процентної ставки за користування кредитом з 15 листопада 2008 року до 13,08 % відповідач направив на адресу позивача 01.11.2008 (а.с. 24), тобто відповідач, завчасно, практично реалізував свій обов'язок щодо повідомлення позичальника про зміну порядку внесення плати за користування кредитними коштами. Отже, рішення відповідача щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом не суперечило вимогам, чинного на той час законодавства, та було реалізовано з дотриманням узгодженого договірними сторонами порядку. Доводи та аргументи представника позивача не спростовують вищенаведеного висновку суду та не свідчать про наявність правових підстав для задоволення вимог за предметом позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed