Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із указаним позовом. Просять суд визнати за ними право власності по 1/4 частини на квартиру № 4 житловою площею 49,8 кв.м, загальною площею 73,2 кв.м по вул. О.Кобилянської, 5а, що в смт. Красне Буського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що всі вони проживають у зазначеній вище квартирі. Згодом виявили бажання приватизувати її та звернулися до відповідача. Красненська селищна рада Буського району Львівської області надала відповідь про те, що дана квартира не перебуває на балансі селищного комунального господарства. Вважають, що мають всі законні підстави бути визнаними власниками нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіють квартирою тривалий час, а тому просять суд позов задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, направили до суду письмові заяви, в яких просятьть його позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у їхній відсутності. Відповідач Красненська селищна рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечила, направила суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності свого представника, позовних вимог по суті не оспорила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із довідки Красненської селищної ради Буського району Львівської області за № 872 від 22.05.2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із ордеру № 60, копія якого мається в матеріалах справи, виданого 17.02.1978 році Краснянським цукровим заводом вбачається, що такий виданий на ім»я [PERSON] на-право вселення у 3-ох кімнатну квартиру № 4 по вул. В. Терешкової. Із технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована на 2 поверсі 2-х поверхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 49,8 кв.м, в тому числі 1-а кімната 19,7 кв.м, 2-а кімната 15,2 кв.м, 3-а кімната 14,9 кв.м, кухня 9,1 кв.м, коридор площею 5,0+2,0 кв.м. Інвентаризаційна вартість квартири 96,0 тис. грн. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані (прописані) та проживають вданій квартирі з 1979 року, а [PERSON] зареєстрована та проживає з 2007 року, відкрито, безперервно володіють даним нерухомим майном, добросовісно здійснюють його утримання, сплачують комунальні платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа\~ набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України(далі - ЗК), зокрема статтею 119. Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім цього, згідно п. 13 цієї ж Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як вбачається із матеріалів справи позивачі добросовісно заволоділи\~квартирою, володіють такою відкрито та безперервно протягом більш як 10 років, а саме проживають та зареєстровані у в ній,\~ сплачують комунальні послуги. Обставин, які б спростовували твердження позивачів в позовній заяві, суд не знаходить.\~ Враховуючи вищевикладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачі набули права власності на майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved