Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Камисов\~А.Я.,звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 15 листопада 2018 року наказом № 918-к він був переведений на посаду завідувача відділення хронічного гемодіалізу ДЗ «СМСЧ № 1» Міністерства охорони здоров`я України. Згідно графіка роботи відділення хронічного гемодіалізу його робочий день 17 грудня 2018 року розпочався о 07:00 ранку і тривав до 15:12 години дня після чого він залишив територію відділення зокрема та ДЗ «СМСЧ № 1» в цілому. 21 грудня 2018 року наказом № 17-д [PERSON] був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неналежний контроль за виконанням трудового розпорядку всіма співробітниками відділення, у вигляді догани. Просить скасувати Наказ № 17-д як незаконний і необґрунтований, та стягнути моральну шкоду в сумі 15000,00грн. Не погоджуючись з позовом, 22.04.2019 року представником відповідача на адресу суду був наданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі (а.с. 28-31). Ухвалою судді від 20.03.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 21). Ухвалою суду від 09.07.2019 року розгляд справи продовжений за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове зсідання (а.с. 115). Ухвалою суду від 19.09.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 126). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 123). Представник позивача- адвокат Камисов А.Я. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 133). Представник відповідача за довіреністю через канцелярію суду надав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 61). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Наказом № 918-к від 15.11.2018 року [PERSON] переведено на посаду завідувача відділення (лікаря-анестезіолога) відділення хронічного гемодіалізу (а.с. 10). Завдання, та обов`язки, права та відповідальність завідувача відділення хронічного гемодіалізу передбачені відповідною посадовою інструкцією, затвердженою Наказом начальника ДЗ «СМСЧ № 1» від 12.01.2018р. № 45 (а.с. 51-55). З вказаною посадовою інструкцією [PERSON] ознайомлений 06.12.2018 року (а.с. 55). Згідно п. 2.15 Посадової інструкції завідувача відділення хронічного гемодіалізу ДЗ «СМСЧ № 1» (далі- Посадова інструкція) на [PERSON] покладений контроль виконання трудового розпорядку всіма співробітниками відділення. Пунктом 2.32 Посадової інструкції передбачено виконання правил внутрішнього трудового розпорядку, санепідрежиму, профілактики професійних захворювань та здійснення контролю за виконанням їх підпорядкованими працівниками. Згідно ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством. Згідно графіку роботи відділення хронічного гемодіалізу на грудень 2018 року, робочий час [PERSON] встановлений з 07-00год. по 15-12год., а робочий день підлеглих останнього: [PERSON] встановлений з 07-00год. до 19-50год., [PERSON] встановлений з 07-00год. до 19-21год. (а.с. 13). Абзацом 3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДЗ «СМСЧ № 1», затверджених конференцією трудового колективу ДЗ «СМСЧ № 1» протокол № 1 від 04.02.2010 року, встановлено, що працівники ДЗ «СМСЧ № 1» зобов`язані додержуватись режиму робочого часу, вчасно приходити на роботу, використовувати весь свій робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки (а.с. 17). Згідно акту від 18.12.2018 року про відсутність на роботі, було встановлено, що сестри медичні відділення хронічного гемодіалізу [PERSON] В.М. та [PERSON] . 17.12.2018 року о 19-00 год. були відсутні на роботі (а.с. 81). Згідно пояснювальної [PERSON] , остання залишила робоче місце 17.12.2018 року згідно затвердженого табелю робочого часу (а.с. 82). Згідно пояснювальної [PERSON] , остання залишила своє робоче місце 17.12.2018 року за одну годину до закінчення робочої зміни попередньо погодивши з [PERSON] (а.с. 83). Згідно пояснювальної [PERSON] , 17.12.2018 [INFO] медична сестра [PERSON] залишила робоче місце без його погодження (а.с. 85). Пунктом 4.1 Посадової інструкції позивача встановлено, що завідувач відділення несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, передбачених діючою посадовою інструкцією- в межах, визначених чинним трудовим законодавством України. За неналежний контроль за виконанням трудового розпорядку всіма співробітниками відділення Наказом № 17-д від 21.12.2018 року на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 11-12). Стаття 147 Кодексу Законів про працю України встановила стягнення за порушення саме трудової дисципліни. Однак,\~порушення трудової\~дисципліни вважається\~таким у\~випадку,\~якщо воно\~сталося у\~робочий час.\~Для працівників,\~які працюють\~у режимі\~ненормованого робочого\~часу,\~весь час\~перебування на\~робочому місці\~вважається робочим\~часом. Але, як вбачається з графіку роботи відділення, порушення підлеглими позивача трудової дисципліни відбулося після закінчення робочого часу [PERSON] . Щодо контролю дотримання підлеглими працівниками [PERSON] трудової дисципліни у його неробочий час, то локальні нормативні акти відповідача таких повноважень позивачу не надали і механізм та спосіб виконання позивачем своїх посадових обов`язків ніде не відображений і ніяким чином не впорядкований, та не встановлений порядок обліку та оплати праці в неробочий час. Окрім того, суду не надано беззаперечних доказів того, що підлегла позивача [PERSON] залишила своє робоче місце з його дозволу. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що Наказ № 17-д від 21.12.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно [PERSON] » підлягає скасуванню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру моральної шкоди в сумі 15000 грн., суд дійшов наступного. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Стороною позивача не надано суду доказів, які підтверджують прямо чи опосередковано наявність будь-яких негативних наслідків і моральної шкоди заподіяної позивачу діями відповідача, яка згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами як розміру так і наявності заподіяння позивачу моральної шкоди зі сторони відповідача, у зв`язку з чим, позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial