Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження 56\\1000 частинами дачних будівель в [ADDRESS] шляхом виселення з цих частин будівель і споруд [PERSON] і [PERSON], стверджуючи, що 56\\1000 частин будівель і споруд в [ADDRESS] належать їй - [PERSON] на праві власності, що відповідачі неправомірно проживають в будівлях. В судовому засіданні позивачка (її представник) позовні вимоги підтримали. Представник відповідачів - адвокат Шляпіна Л.М., відповідачка [PERSON] позов не визнали, посилались на відсутність у відповідачів іншого житла, вимагали зупинити провадження по даній справі до вирішення іншим судом справи за позовом [PERSON] про визнання торгів недійсними. Представники третіх осіб до суду не з'явились, про час слухання справи сповіщені, представник Київської рай адміністрації , як орган опіки та піклування, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив, В межах зведеного виконавчого провадження №39185899 щодо примусового виконання виконавчих листів про стягнення грошових коштів в сумі 300 000 грн,11379 грн,119850 грн з [PERSON] на користь [PERSON] 20 лютого 2015 року проведені електронні торги з реалізації 56\\1000 частин дачних будівель і споруд в [ADDRESS], що належали на праві власності [PERSON] Відповідно до протоколу №52326 56\\1000 частин дачних будівель і споруд по [ADDRESS] продані учаснику -1 [PERSON] за стартовою ціною 429130 грн. [PERSON] отримала грошові кошти за виконавчими листами в сумі 300 000 грн,11379 грн,119850 грн . 07.02.2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про належність їй на праві власності 56\\1000 частин дачних будівель за адресою м.Одеса [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м., втому числі житловою 28,8 кв.м. (літ.»А» загальна площа 27,6 кв.м., літ.»Д» загальна площа 21,2 кв.м.). Право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (№ запису про право власності 18891606). В ході виконавчого провадження №39185899 під час проведення арешту майна боржника, яке в подальшому було реалізовано на прилюдних торгах, державний виконавець визначив [PERSON] як відповідального зберігача майна. Після проведення прилюдних торгів державний виконавець повідомив [PERSON] про скасування постанови про арешт майна боржника. [PERSON] у березні 2015 року оскаржила в судовому порядку оцінку 56\\1000 частин дачних будівель по [ADDRESS] в м.Одесі, вимагала зобов'язати державного виконавця призначити нову оцінку цього майна, визнати недійсними прилюдні торги з реалізації 56\\1000 частин дачних будівель по [ADDRESS], визнати недійсним протокол електронних торгів, визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію майна боржника у вигляді 56\\1000 частин дачних будівель. Позовні вимоги [PERSON] рішенням Київського райсуду м.Одеси від 19.11.2015 року залишені без задоволення. Рішення суду набрало законної сили після винесення апеляційним судом ухвали про залишення апеляційної скарги [PERSON] без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 14.12.2016 року рішення райсуду і ухвала апеляційного суду залишені без змін. Позивачка доводить, що [PERSON] і [PERSON] без будь-яких правових підстав проживають в дачних приміщеннях, що складають 56\\1000 частин дачних будівель і споруд в [ADDRESS] і неодноразові вимоги власника цих приміщень про їх звільнення залишають без уваги, тому за захистом порушеного права власності [PERSON] звернулась до суду. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню з наступних правових підстав: Право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, в якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142, 143), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1, 13), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41). Право на захист права власності на певне нерухоме майно в особи виникає на підставі статей 15, 16, 392 ЦК України. Принципи здійснення права власності закріплені у статті 319 ЦК, де, зокрема, зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства, а держава не втручається у здійснення власником своїх правомочностей щодо належного йому майна і забезпечує власникам рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Захист від таких порушень права власності здійснюється за допомогою негаторного позову. У даному випадку судом встановлено і визнано сторонами, що позивач [PERSON] є власником 56\\1000 частин дачних будівель і споруд в [ADDRESS], що позивач не користується належною їй нерухомістю, що 56\\1000 частин дачних будівель і споруд знаходяться у фактичному володінні і користуванні відповідачів. Правомірність набуття [PERSON] права власності на 56\\1000 частин дачних будівель і споруд неодноразово розглядалось судовими органами (справи за №520\\4292\\15-ц, за №520\\2933\\15-ц Київського райсуду м.Одесі, ухвалені райсудом рішення на користь [PERSON] залишені без змін апеляційною і касаційною інстанцією). Відповідно до положень ст..61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом також встановлено, що спірне нерухоме майно не перебувало у власності відповідачів, що відповідач [PERSON] тимчасово виконувала обов'язки відповідального зберігача цього нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця. Доводи відповідачевої сторони, як на підставу про відмову [PERSON] у задоволенні позову, про відсутність у відповідачів ( в тому числі і малолітніх дітей відповідачки [PERSON].) іншого житла, про інвалідність відповідачки [PERSON] не містяться на вимогах закону і дійсних обставинах по справі: відповідачі не мають реєстрації за дачними приміщеннями по [ADDRESS] ; неповнолітні діти [PERSON] в дачних приміщеннях не проживають - малолітні [PERSON] і [PERSON] по [ADDRESS] перебувають в КЗ «Спеціалізований міський будинок дитини №1», а неповнолітній [PERSON] перебуває в КУ «Центр соціально-психологічної реабілатації дітей Одеської міської ради Одеської області». У жовтні місяці 2017 року установа звернулась до служби у справах дітей Одеської міськради з проханням вирішити питання подальшої долі хлопчика: повернення на виховання до матері або позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні [PERSON],[INFO]. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що захист її права власності на частину дачних будівель і споруд можливе шляхом виселення відповідачів з цих будівель і споруд. Керуючи ст..ст.212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved