Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на приписи ст.386 ЦК України, ст.150 ЖК Української РСР та зазначає, що він є співвласником вказаної квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності також дружині позивача - [PERSON] та доньці [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 15 квітня 2002 року. [PERSON] була дружиною сина позивача - [PERSON], шлюб між ними розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 08.06.2011.У вересні 2016 року колишня невістка - відповідач та онука самостійно виїхали і не проживають за вищевказаною адресою, між тим вона відмовляється знятись з реєстрації, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До суду повернуті неврученими поштові відправлення, надіслані [PERSON] (далі - відповідач) за місцем її реєстрації з ухвалою суду та повістками про виклик на 16.05.2018 та 14.06.2018 , причина повернення - за закінченням строку зберігання. Відповідно до відмітки працівника Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», зробленої в повістці про виклик до суду, [PERSON] не мешкає за вказаною адресою з вересня 2016 року. Відповідно до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу наведених процесуальних приписів відповідач повідомлена про дату та час судового засідання. Відповідач в судові засідання, призначені на 16.05.2018 та 14.06.2018, не з'явилась, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] правом участі в судовому засіданні не скористались, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. За змістом Свідоцтва про право власності на житло від 15.04.2002 [NUMBER] квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності позивачу та третім особам - [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Остання відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.47). З довідки Покровської міської ради Донецької області від 16.03.2018 вбачається, що позивач зареєстрований за вказаною адресою, має склад сім'ї в кількості 2 чоловік, [PERSON] - колишня невістка, зареєстрована з 13.12.2002 по теперішній час (а.с.9). За змістом акту Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 02.04.2018 №11520 [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою з вересня 2016 року, що підтверджують свідки: - [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Розв'язуючи спір, суд враховує такі норми права. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки судом встановлено, що відповідачка з вересня 2016 року, в тому числі, на момент звернення до суду з цим позовом у квітні 2018 року, у спірній квартирі як член сім'ї позивача не проживає, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, зважаючи на приписи ст.41 Конституції України, за якими право приватної власності є непорушним, спір підлягає вирішенню та позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі вказаних статей 383 та 391 ЦК України. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.11.2016, та Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.03.2018 по справі №452/1251/17-ц. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved