Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] 10.09.2018 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.1992 вони зареєстрували шлюб у Республіці Молдова, Примерія комуни Синжера, Муніципалітет Кишинева, актовий запис №32. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на життя та різні характери, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, через що постійно виникали сварки. Спільно з відповідачем не проживають з липня 2017 року, спільного господарства не ведуть, вважає, що сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 11.09.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 03 жовтня 2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з'явилась, в позовній заяві просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 08 травня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у Республіці Молдова, Примерія комуни Синжера, Муніципалітет Кишинева, актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 08 травня 1992 року Примерією комуни Синжера, Муніципалітет Кишинева та копією перекладу з молдавської мови, здійсненого Кіровоградською регіональною торгово-промисловою палатою від 27.05.2007 (а.с. 7, 8). Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 серпня 1993 року Примерією комуни Синжера м. Кишинева, Республіка Молдова і копією перекладу з молдавської мови, здійсненого Кіровоградською регіональною торгово-промисловою палатою від 11.02.2005 та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 травня 1992 року відділом запису актів громадянського стану Синжерського району м. Кишинева та копією перекладу з молдавської мови, здійсненого Кіровоградською регіональною торгово-промисловою палатою від 11.02.2005 (а.с. 9-12). Як вбачається з довідки №2466, виданої 05.09.2018 Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, син сторін [PERSON] входить до складу сім'ї позивача, яка проживає в [ADDRESS] Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з липня 2017 року, спору про місце проживання дітей не має. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому покладаються на неї. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved