Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] 28.02.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012, мають спільних дітей - доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, припинили підтримувати подружні відносини та з липня 2017 року проживають окремо й не ведуть спільного господарства, а тому позивач дійшла висновку, що шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку із чим змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 23.03.2018 було відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.05.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Разом з тим, позивачем через канцелярію суду особисто було подано заяву, згідно якої остання підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила суд проводити даний розгляд справи за її відсутності, оскільки вона не може з'явитися до суду у призначений час та день проведення судового засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Крім того, відповідачем через канцелярії суду було особисто подано заяву, відповідно до якої останній визнав пред'явлені [PERSON] позовні вимоги, просив шлюб між ними розірвати, зазначивши про те, що вони з позивачем дійсно з липня 2017 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства, зберегти шлюб наміру він немає. При цьому відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутність, у зв'язку із неможливістю прибути у судове засідання. Враховуючи положення ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності нез'явившогося відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, та від якого на адресу суду надійшла заява, згідно якої останній просив проводити судовий розгляд без його участі. Заслухавши вступне слово представника позивача - [PERSON], дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 21.04.2012 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №315, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Сторони по справі мають спільних неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення представника позивача, та подані безпосередньо позивачем та відповідача заяви, сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства з липня 2017 року, намірів зберігати шлюб вони не мають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved