Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] 23.04.2014 року звернулася до суду з позовом до КП «Харківводоканал», в якому просила захисти її права споживача шляхом визнання незаконним вимоги відповідача про сплату 1826,22 грн.; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок за особовим рахунком споживача №544851 за період з 07.11.2012 року по 03.04.2014 року щодо сплати 1826,22 грн. у якості заборгованості за начебто спожиті послуги водопостачання та водовідведення за вказаний період; стягнути з відповідача на користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В позові [PERSON] вказала, що між нею та ТОВ «Служба житлово-експлуатаційних послуг» 01 грудня 2008 року було укладено договір на відпуск та споживання води, який на даний час зберігає свою чинність і не був розірваний сторонами. Оплата за постачання холодної води і водовідведення здійснюється на підставі показань лічильників холодної води. З КП «Харківводоканал» договір на надання послуг з постачання холодної та гарячої води і водовідведення нею не укладався. Жодних квитанцій на оплату послуг КП «Харківводоканал» у період з листопада 2012 року по квітень 2014 року не направлялося. Однак не зважаючи на зазначене, з грудня 2013 року на її адресу надходять повідомлення про відключення за підписом начальника АВ Московського району АС по роботі з абонентами ФО Департаменту збуту КП «Харківводоканал» про наявність заборгованості та погрозу відключення від системи водо забезпечення і водовідведення, а також погрозу щодо звернення до суду для примусового стягнення заборгованості. При чому, у першому отриманому нею повідомленні зазначалося, що станом на 11.11.2013 року сума заборгованості на думку відповідача складала 380,19 грн.; у другому станом на 03.04.2014 року вже 1826,22 грн. Для з'ясування ситуації вона звернулася листом від 13.01.2014 року до КП «Харківводоканал» з поясненнями ситуації та вимогою підтвердити відсутність заборгованості перед КП «Харківводоканал». Однак листом №297 МОФ/ДС від 10.02.2014 року відповідач повідомив, що оскільки вона не відмовилася від послуг водопостачання, вони були їй надані та прийняті нею і нею не оспорюється, обов'язок сплатити цю послугу є безумовним і вказав суму заборгованості за її особовим рахунком. Зважаючи на зазначене, у другому листі від 27.02.2014 року вона просила пояснити відповідача яким чином і на підставі яких документів було здійснено відкриття особового рахунку та нарахування оплат за моєю адресою проживання. Листом №297 МОФ/ДС від 10.02.2014 року відповідач повідомив, що відкриття особового рахунку здійснювалося без її участі, на підставі звернення ТОВ «СЖЕП» №74 від 07.11.2012 року ; нарахування оплат з листопада 2012 року - на підставі довідки про склад сім'ї №213 від 31 січня 2014 року дільниці №37 КП «Жилкомсервіс», за якою за моєю адресою зареєстровано 3 особи. При цьому, згідно з розрахунком, що був доданий до листа КП «Харківводоканал» №297 МОФ/ДС від 10.02.2014 року, нарахування за нормою водопостачання та водовідведення із розрахунку на 3 особи відповідач здійснював з листопада 2012 року навіть за відсутності даних щодо кількості осіб, які проживають за адресою [ADDRESS]. Вказала, що у першому листі і у другому, відповідач вказує на необхідність укладення нею договору з КП «Харківводоканал» згідно норм чинного законодавства України і не оспорюється той факт, що у період з листопада 2012 року по 03 квітня 2014 року ніяких договірних відносин між нею та КП «Харківводоканал» не існувало. Також у зазначених листах КП «Харківводоканал» підтверджує той факт, що жодних повідомлень про необхідність укладання договорів з КП «Харківводоканал» мешканцями будинку [ADDRESS], від відповідача не надходило. Зважаючи на зазначене, вважала, що дії відповідача по відношенню до неї схожі на шахрайські і, безумовно, є незаконними. У зв'язку із неправомірними діями відповідача (після отримання повідомлень відповідача про відключення її квартири від системи водо забезпечення та водовідведення, а також щодо примусового стягнення грошових коштів) вона знаходиться у стресовій ситуації, постійно думає про наслідки таких дій відповідача для себе та членів своєї сім'ї. Вважала, що відповідач повинен відшкодувати завдану їй моральну шкоду, яку вона оцінюю у 2000,00 грн. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Представник відповідача КП «Харківводоканал» Васьков О.Ю. заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачка отримувала послуги з водопостачання та водовідведення, які надавалися відповідачем, а обставини, зазначені нею у позові є надуманими та належними та допустимими доказами не підтверджуються. Представник третьої особи ТОВ «Служба житлово-експлуатаційних послуг» Сміян С.В., який відповідно до наказу від 07 липня 2014 року тимчасово виконує функції директора товариства, заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного: Суд зазначає, що згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. 01.12.2008 року між ТОВ «Служба житлово-експлуатаційних послуг» та [PERSON] було укладено договір №19 на відпуск та споживання води. У відповідності до п.30 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції міських рад належить прийняття рішень про включення до об'єктів комунальної власності майна. Рішенням Харківської міської ради від 26.09.2012 року Харківською міською радою на 19 сесії 6 скликання прийнято рішення №847/12 «Про комунальну власність м. Харкова», до комунальної власності міста прийнято житловий будинок [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS], обладнаний системами централізованого водопостачання і водовідведення, для забезпечення його мешканців комунальними послугами з централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно рішення Харківської міської ради від 16.05.2012 року за №286, КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання і водовідведення в м. Харкові. Згідно листа Директора ТОВ «СЖЕП» від 07.11.2012 року за №74, мешканці будинку [ADDRESS] переведено на прямі розрахунки за спожиті послуги водопостачання і водовідведення з КП «Харківводоканал». Зазначене підтверджує, що позивач [PERSON] разом з особами зареєстрованими за місцем її проживання є споживачами послуг КП «Харківводоканал». Договір на відпуск і споживання води №19 від 01.12.2008 року, укладений між позивачем [PERSON] і ТОВ «СЖЕП» припинив свою дію через відсутність зобов'язання між сторонами. Положення ч.1 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги » передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Положення ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Таким чином, проживання позивача [PERSON] і зареєстрованих з нею осіб в будинку [ADDRESS] без користування послугами водопостачання і водовідведення є неможливим. Також ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач - фізична особа або юридична особа, яка отримує, або має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладені обставини і положення законодавства позивач [PERSON] є споживачем послуг централізованого водопостачання і водовідведення. Позивачем не надано жодного доказу про відмову від комунальних послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. У відповідності до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в уставленому порядку. З 01.11.2012 року на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок і до 14.04.2014 року здійснювалися нарахування оплати за послуги централізованого водопостачання і водовідведення згідно встановлених норм водоспоживання і водовідведення, затверджених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання, водовідведення та порядку розрахунків» від 09.04.1997 року №256 (зі змінами від 29.12.2000 року №1886, від 20.09.2006 року №721) і складає 11,1 м.3, а саме 8,1 м.3 холодної води, 3 м.3 холодної води на потреби гарячого водопостачання і тарифами встановленими Поставною Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері комунальних послуг України №129 від 16.03.2012 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал». Згідно з вищевказаною поставною з 01.04.2012 року діють наступні тарифи: на послуги централізованого водопостачання - 2,448 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 м.3; на послуги централізованого водовідведення - 1,116 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 м.3. З 15.04.2014 року в квартирі позивача [PERSON] опломбовані і зареєстровані прилади обліку води і з цього часу нарахування оплати за надані послуги здійснюються на підставі їх показань. У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно п. 8 «Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином та в повному обсязі надавались послуги з водопостачання та водовідведення позивачу. Сторони перебували у фактичних договірних відносинах, за вказаний період, тому повинні проводити оплату наданих послуг. Посилання позивачки на положення Закону України «Про захист прав споживачів», якими гарантовано споживання нею лише тих товарів та послуг, які їй необхідні, а також заборону нав'язування непотрібних їй товарів і послуг, є безпідставними, оскільки вона отримувала такі послуги та від них не відмовлялася. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed