Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі-відповідач) про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем 12.10.2007 р. був укладений договір поруки № 003-2900/756-0291-Р/1 (далі-договір поруки) за умовами якого останній поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] (далі-позичальник) зобов'язань, які виникли з кредитного договору. Позивач вказував, що 05.03.2012 р. відповідач звернувся до позичальника з вимогою про сплату суми боргу за кредитним договором, яку останній відповідно повинен був виконати до 05.04.2012 року. Зважаючи на те, що за період з 05.04.2012 року по 05.10.2012 року, тобто в шестимісячний строк відповідач не звернувся до позивача з вимогою виконання зобов'язань за договором поруки просив суд визнати договір поруки припиненим. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак подав через канцелярію суду уточнені позовні вимоги в яких окрім підстав зазначених в позові вказував на те, що відповідачем без згоди на те позивача в односторонньому порядку було збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитом, в наслідок чого збільшився обсяг відповідальності позивача, що є фактичним порушенням вимог п.2.1 договору поруки та є істотнім порушенням прав останнього. Представник відповідача в ході розгляду справи заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з урахуванням їх уточнень. Просив при ухваленні рішення врахувати доводи наявних в матеріалах справи письмових заперечень відповідача проти позовної заяви (а.с. 57-59). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 12.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-2900/756-0291, відповідно до умов якого відповідач надав позичальнику кредит на придбання нерухомого майна в розмірі 156 000,00 швейцарських франків з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 9,95 % та кінцевим строком повернення кредиту до 10.10.2037 року. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 12.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 003-2900/756-0291-Р/1. Відповідно до п.1.3 умов договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно п. 4.2 договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. Як з'ясовано судом під час укладення кредитного договору сторони дійшли згоди щодо встановлення відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 9,95 % річних без порушення термінів сплати платежів, та відсоткової ставки у розмірі 29,85 % річних у разі користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів. Висновком експертно-економічного дослідження Київської незалежної судово-експертної установи встановлено, що документально підтверджене збільшення процентної ставки за кредитним договором № 003-2900/756-0291 від 12.10.2007 року враховано в обліку ВАТ «Універсал Банк» з 15.07.2008 р., тобто до 15.07.2008 року застосувалась кредитна ставка 9,95 %, а з 15.07.2008 року та в подальшому застосовано ставку 10,95 %, про що поручителя не було повідомлено належним чином. Згідно п.2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів. Беручи до уваги те, що відповідачем не надано суду жодних належних доказів виконання ним вимог п. п. 2.1, 5.8 договору поруки, тому суд приходить до висновку, що дані вимоги відповідачем не виконані, чим порушено умови договору поруки. З матеріалів справи слідує, що 05.03.2012 року позичальнику було направлено лист-вимогу, відповідно до якої позичальник повинен був виконати основне зобов'язання в строк до 05.04.2012 року. Відповідно до п. 5.8 договору поруки, листування між сторонами за договором поруки здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендаційних листів) іншій стороні на її адресу, що зазначена як адреса для листування у розділі 6 договору. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Як вбачається з постанови ВСС України від 20.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» кредитор - відповідач по справі має право в разі невиконання позичальником взятого зобов'язань згідно кредитного договору, пред'явити вимогу до поручителя направивши/вручивши йому вимогу про погашення боргу, так і пред'явити до нього позов. Таким чином, враховуючи, що в період з 05.04.2012 року по 05.10.2012 року відповідачем не було пред'явлено вимог до поручителя з метою виконання ним зобов'язань передбачених договором поруки, та відсутності в матеріалах справи доказів, щодо отримання відповідачем, як кредитором попереднього письмового погодження від позивача, як поручителя на зміну відсоткової ставки за договором кредиту, так суд приходить до висновку, що відповідачем пропущений строк пред'явлення вимоги до позивача, а поруку припиненою. Згідно ч. 4 ст.559 порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Враховуючи викладене вище, з огляду на належні та допустимі докази, які містяться в матеріалах справи, та те що відповідачем було збільшено відсоткову ставку без належного повідомлення про це позивача що є порушенням умов п. 2.1, п. 5.8 даного договору, оскільки призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved