Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] 05.05.2015 року звернулась до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий Союз» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, повернення надлишково сплачених коштів та відшкодування збитків. Позивачка зазначала, що 22.04.2013 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500364024, за умовами якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 11080,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, зі строком повернення до 23.04.2016 року. До 01.05.2015 року вона (позивачка) здійснювала повернення кредиту, сплативши загальну суму Банку приблизно 13264,00 грн., однак їй стало відомо про те, що під час укладання договору її було введено в оману стосовно суттєвих умов договору - предмету, ціни, прав та обов»язків сторін договору, тощо. Так, позивачці під час підписання договору Банком не було надано для ознайомлення та користування Розділ 2 кредитного договору - «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», який згідно положень п.1, 5 Розділу 1 Договору є невід»ємною його частиною і повинен бути підписаний позичальником та наданий йому у користування; розділ 2 кредитного договору розташований на електронному ресурсі ПАТ «Альфа-Банк» і саме положення цього розділу містять умови договору, що визначають предмет та зміст супутньої послуги (комісійної винагороди Банку за управління кредитом), нав»язаної позивачу відповідачем як обов»язкової та додатково оплачуваної. Тим самим, позивачка вважає, що відповідач всупереч вимогам ч.1 ст4, ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй повної інформації про продукцію (послугу), а саме щодо її змісту та умов надання. Вважаючи положення п.2.8 Розділу 1 Кредитного договору, який передбачає зобов»язання позичальника щомісячно здійснювати оплату на користь Банку комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 2,75% від суми кредиту (без ПДВ) - нікчемним; а також - протиправною умову перерахування на рахунок ПрАТ «СК «Альфа-страхування» 1080,00 грн., як оплату вартості договору Комплексного добровільного страхування ризиків позичальника №006.500364024.111 від 22.04.2013 року, оскільки вигодо набувачем за цим договором є не Позивач особисто, як зазначено ціллю використання коштів в Договорі споживчого кредиту, а безпосередньо Відповідач; при цьому, Договір Комплексного добровільного страхування ризиків позичальника №006.500364024.111 від 22.04.2013 року підписаний не представником Страховика, а представником Відповідача, що свідчить про відсутність відносин між ПрАТ «СК «Альфа-страхування» та Позивачем, тому Позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: 1) визнати кредитний договір №500364024 від 22.04.2013 року нікчемним; 2) зобов»язати Відповідача повернути Позивачу надлишково сплачені кошти; 3) зобов»язати Відповідача провести самостійні розрахунки вигод від використання отриманих від Позивача коштів і компенсувати їх Позивачу; 4) повернути Позивачу перераховані ПрАТ «СК «Альфа-страхування» 1080,00 грн.; 5) застосувати наслідки нікчемного правочину щодо Кредитного договору №500364024 від 22.04.2013 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги (а.с.1-5, 72, 92-93) в редакції від 07.10.2015 року (з виправленням технічної описки номера та дати кредитного договору на «договір №500364024 від 22.04.2013 року») підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві; представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи відповідач 1 був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило; представник відповідача 2 - Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий Союз», якого залучено до участі у даній справі за клопотанням Позивача, але до якого позивачкою ніяких вимог пред»явлено не було, в судове засідання не з»явився, своєю заявою від 13.01.2016 року Відповідач 2 в особі Голови правління Філімонова О.Б. (а.с.119) просив справу розглядати за відсутності його представника. Заслухавши пояснення представника позивачки - [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно наданої позивачкою [PERSON] копії Кредитного договору №500364024 від 22.04.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (позичальником), відповідно до цього Договору [PERSON] Банком (відповідачем 1) було надано кредит у розмірі 11080,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, зі строком повернення до 23.04.2016 року (а.с.6-7). Згідно п.2.8 Договору - встановлено комісійну винагороду Банку, у тому числі, за управління Кредитом - 2,75% від суми Кредиту (без ПДВ), зазначеної в п.2.1 Розділу 1 цього Договору та сплачується Позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до Графіку платежів, який є додатком 1 до цього Договору та його невід»ємною частиною (а.с.6-7). Крім того, між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа-страхування» (Страховик) в особі представника за довіреністю №130328ВД від 28.03.2013 року та на підставі Договору доручення №01/2007-Б від 19.06.2007 року [PERSON] було укладено Комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальника №006.500364024.111 від 22.04.2013 року, згідно п.5.1 цього Договору розмір загального страхового платежу за цим Договором, що підлягає одноразовій сплаті, становить 1080,00 грн. (а.с.8-16). Позивачкою [PERSON] не заперечується факт підписання нею зазначених обох Договорів, факт отримання кредитних коштів та виконання умов кредитного договору до травня 2015 року, тощо. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Посилання позивачки на те, що під час підписання Кредитного договору Банком не було надано їй для ознайомлення та користування Розділ 2 кредитного договору «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», судом не приймається, оскільки зазначене спростовується пунктом 1 Розділу 1 «Базові умови кредитування» (а.с.6), де зазначається, що цей Договір складається з двох розділів; Розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов»язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід»ємну частину цього Договору (а.с.6). Встановлення комісійної винагороди Банку, у тому числі, за управління Кредитом - 2,75% від суми Кредиту (без ПДВ), зазначеної в п.2.1 Розділу 1 цього Договору, яка сплачується Позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до Графіку платежів, який є додатком 1 до цього Договору та його невід»ємною частиною, за умовами Кредитного договору передбачено саме п.2.8 Розділу 1 «Базові умови кредитування», копію якого надано позивачкою до матеріалів справи та підписаного позивачкою на момент укладення Договору, що не оспорюється нею (а.с.6-7). За встановлених обставин, твердження позивачки про те, що сплата комісійної винагороди Банку за управління кредитом була «нав»язана позивачці відповідачем як обов»язкова та додатково оплачувана» незаконно та всупереч вимогам ч.1 ст4, ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», чим Банк не надав їй повної інформації про продукцію (послугу), а саме щодо її змісту та умов надання, є безпідставними. Позивачка [PERSON] не заперечує про те, що між нею та ПрАТ «СК «Альфа-страхування» (Страховик) в особі представника за довіреністю №130328ВД від 28.03.2013 року та на підставі Договору доручення №01/2007-Б від 19.06.2007 року [PERSON] було також укладено Комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальника №006.500364024.111 від 22.04.2013 року (а.с.8-16), згідно п.5.1 цього Договору розмір загального страхового платежу за цим Договором, що підлягає одноразовій сплаті, становить 1080,00 грн. Даний Договір позивачкою у даній справі не оспорюється, зазначений договір є чинним, тому заявлена позивачкою вимога про стягнення з відповідача 1 на її користь суми 1080,00 грн. задоволенню не підлягає, як заявлена без достатніх правових підстав та обґрунтування, та недоведена достатніми та належними доказами. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність ознак нікчемності укладеного між сторонами Кредитного договору №500364024 від 22.04.2013 року, тому заявлені Позивачкою вимоги в частині визнання судом зазначеного кредитного договору нікчемним (недійсним), та відповідно - щодо зобов»язання Відповідача 1 повернути Позивачці «надлишково сплачені кошти», зобов»язання Відповідача 1 провести самостійні розрахунки вигод від використання отриманих від Позивачки коштів і компенсувати їх Позивачці; та про застосування судом загального наслідку нікчемності правочину (кредитного договору №500364024 від 22.04.2013 року) - є також недоведеними в судовому засіданні, тобто в задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено у повному обсязі. До відповідача 2 - Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий Союз» Позивачкою будь-яких вимог не пред»явлено.

Outcome: dismissed