Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] 23 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником житлового будинку по [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2005 року. В будинку окрім неї, зареєстровані її діти: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], а також її колишній чоловік - [PERSON], [INFO], однак проживають фактично з нею лише її діти. Позивач зазначає, що з жовтня 2012 року, відповідач, за місцем своєї реєстрації не з'являється взагалі, при цьому у належному позивачу житловому будинку не має його особистих речей та предметів домашнього вжитку. Тобто [PERSON] виїхав з належного їй будинку та не проживає в ньому біля чотирьох років, позивач втратила з ним сімейні відносини, оскільки шлюб між ними розірвано за рішенням суду від 05 червня 2013 року, на теперішній час його місце знаходження їй не відоме. Крім того відповідач не приймає участі у збереженні та утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, той факт, що відповідач досі зареєстрований в будинку позивача заважає їй повноцінно ним користуватися, а саме [PERSON] не має змоги оформити належним чином субсидію для оплати житлово-комунальних послуг, що значно обмежує її права, як власника будинку, тому позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.21), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.18,24,25), які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає», що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву позивача та неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом також встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту, позивач - [PERSON], [INFO], уродженка м.Красногірськ Сахалінської області та мешканка [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці, площею 678,0 кв.м., який було посвідчено Ананьївською державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстраційним №3633 (а.с.6), договір зареєстрований в Ананьївському РБТІ 10 березня 2006 року, про що також було видано 22 травня 2014 року витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №21972763 (а.с.7). Також з'ясовано, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 26 грудня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №49 розірвано за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/596/13-ц від 05 червня 2013 року (а.с.8). З копії домової книги вбачається, що в будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). Згідно довідки №1509, виданої 11 липня 2016 року Ананьївською міською радою Одеської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із дочкою - [PERSON], [INFO] та сином - [PERSON], [INFO] (а.с.12). З актів, складених депутатом Ананьївської міської ради Одеської області відповідно 27 січня 2016 року та 11 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] з 06 липня 2011 року, однак фактично за даною адресою не проживає з жовтня 2012 року по теперішній час (а.с.13,14). Встановлено, що відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Гагаріна, 65, в м.Ананьїв Одеської області. Відповідач по справі - [PERSON], з жовтня 2012 року у вказаному житловому будинку не проживає, що підтверджується матеріалами справи. Тобто відповідач понад чотири роки в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає, однак знятись добровільно з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує права позивача, як власника нерухомого майна. А тому належно оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову і визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved