Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 28.07.2007 між ним та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року позивач та відповідач не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сімя розпалась і зберегти її неможливо, почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння та довіри між ними втрачені, вони мають різні погляди на сімейне життя. Підстави для встановлення строку для примирення, на думку позивача, відсутні, подальше життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач в підготовче засідання не зявилась, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи підтверджено, що сторони з 28.07.2007 перебувають в зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку шлюбі, актовий запис №398; після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище [PERSON] (дошлюбне прізвище Мішина). Сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За змістом позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, вони перестали проживати як подружжя та вести спільне господарство; встановлювати термін для примирення недоцільно. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ; позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За приписами ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя; с уд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, а також добровільний характер шлюбу, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не суперечать закону і не порушують права інших осіб, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, то згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved