Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі - відповідач) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником зазначеного будинку, в якому з 12.11.2019 зареєстрована відповідач, але фактично в ньому не проживає та не з`являється. В судовому засіданні 03.08.2021 позивач підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому, зазначивши, що відповідач не є її родичкою, позивач дозволила відповідачу зареєструватись в своєму будинку на прохання останньої, щоб та влаштувалась на роботі, вказала також, що відповідач жодного дня в будинку не проживала, своїх особистих речей не залишала, де вона зараз - позивачу не відомо. В судове засідання 30.08.2021 позивач до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечує (а.с.40). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не прибув, відзив на позов не надав, причини неявки не повідомив. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників та відповідно до ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 07.06.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.26). Ухвалою суду від 03.08.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником будинку [ADDRESS] (яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності визначена як [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2018 №1802 та Договору купівлі-продажу від 03.08.2019 (а.с.7-11). Відповідач з 12.11.2019 зареєстрована у вказаному будинку (а.с.22,32). З акту про непроживання від 12.08.2021 за підписом інспектора Покровського ККСН вбачається, що відповідач фактично не проживає у вказаному вище будинку (а.с.42). Допитані в судовому засіданні 03.08.2021 свідки [PERSON] , який близько року проживає у позивача, та [PERSON] , яка є дочкою позивача та разом з останньою приходить в спірний будинок знімати показання лічильника зі світла, підтвердили в судовому засіданні, що відповідач у вказаному будинку не проживала та не проживає жодного дня, в будинку відсутні її особисті речі. Суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки доказів на підтвердження віднесення відповідача до членів сім`ї власника будинку - позивача (ч.2 ст.64 ЖК УРСР, ч.4 ст.156 ЖК УРСР) матеріали справи не містять, суд застосовує до спірних правовідносин приписи ст.406 ЦК України, відповідно до ч.2 якої сервітут (який визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном та може бути встановлений на певний строк або без визначення строку - ст.403 ЦК України) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач в спірному житловому будинку, власником якого є позивач, не проживає, особистих речей в ньому не має, будинком він не користується й плату на його утримання не вносить, позов підлягає задоволенню. Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908 грн.

Outcome: approved