Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого виступає [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у серпні 2013 року позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 139 600 гривень. 16.01.2014 року відповідач надав розписку про підтвердження наявного боргу на вказану суму, яку зобов'язався повернути до 28.02.2014 року. Відповідач борг не повернув, тому, з підстав, передбачених ст.ст. 525, 526, 530, 1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача борг в сумі 139 600 гривень та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутності та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням і є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його божникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.01.2014 року укладено договір грошової позики на суму 139 600 гривень строком до 28.02.2014 року. Що підтверджується оригіналом розписки. Тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягну неню витрати. Понесені позивачем по сплаті судового збору. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved