Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,306 га, що розташована на території Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221487100:03:006:0085 (Державний акт серії КВ № 039147 - 7004 виданий [INFO] на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Васильківської районної державної адміністрації № 338 від 09.07.2003 року). В обґрунтуванні позову зазначено, що 22.05.1977 року в Саливінківському сільському ЗАГС Васильківського району Київської області, актовий запис № 10, зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] .. Після реєстрації шлюбу дружині [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] в селі Саливінки Васильківського району Київської області народився син [PERSON] . [INFO] в селі Саливінки Васильківського району Київської області в родині [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] .. [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] встановлено державним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Остранициною О.Б. та засвідчено в постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії № 517/02-31 від 20.04.20019 року. Після смерті [PERSON] , [INFO], на підставі розпорядження голови Васильківської районної державної адміністрації № 338 від 09.07.2003 року, видано Державний акт серії КВ № 039147 - 7004 на право власності на земельну ділянку розташовану на території Саливонківської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221487100-03-006-0085. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] є: [PERSON] , дружина спадкодавця, [PERSON] , син спадкодавця. 20.04.2019 року звернувшись до державного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Остранициної О.Б. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,360 га, що розташована на території Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221487100:03:006:0085, після померлого [INFO] [PERSON] отримали Постанову про відмову у видачі Свідоцтв про право на спадщину в зв`язку із реєстрацією права власності на вищевказану земельну ділянку після смерті спадкодавця. При цьому, нотаріусом зазначено, що [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] за заявою про прийняття спадщини, поданої до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області 10.10.2010 року, зареєстрованої за № 324, на підставі якої заведена спадкова справа № 338/2000 р., оригінал якої зберігається у справах Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області, спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки право власності на земельну ділянку за життя [PERSON] не виникло. Таким чином, несвоєчасною видачею Рішення органу місцевого самоврядування та реєстрацією права приватної власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] порушено право позивачів як спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину в силу вимог ст. 1268 ЦК України, на спадкування. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2020 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 22-23). Позивачі у судове засідання не з`явились, представник позивачів надіслала заяву про розгляд справи без їх участі, позов просила задовольнити (а.с. 49). Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та визнання позовних вимог (а.с. 25). Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання позову відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 10.04.2000 року Саливонківською сільською радою Васильківського району, актовий запис № 20 (а.с. 13). [INFO], після смерті [PERSON] , на підставі розпорядження голови Васильківської районної державної адміністрації № 338 від 09.07.2003 року, видано Державний акт серії КВ № 039147 - 7004 на право власності на земельну ділянку розташовану на території Саливонківської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221487100-03-006-0085 (а.с.18). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] встановлено державним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Остранициною О.Б. та засвідчено в постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії № 517/02-31 від 20.04.2019 року (а.с. 15-17). [INFO] [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 27.11.2015 року виконавчим комітетом Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 45 (а.с. 11). З огляду доказів наданих позивачами, останні є спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] , зокрема [PERSON] , дружина спадкодавця, наявність зареєстрованого шлюбу з якою підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.05.1977 року Саливінківським сільським ЗАГС Васильківського району Київської області, актовий запис № 10, та паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 24.02.2001 року Гребінківським СВМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 6); [PERSON] та [PERSON] - сини спадкодавця, існування родинних відносин яких з померлим підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7). 20.04.2019 року постановою державного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Остранициної О.Б. відмовлено позивачам у видачі Свідоцтв про право на спадщину в зв`язку із реєстрацією права власності на вищевказану земельну ділянку після смерті спадкодавця (а.с. 15-17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (що діяв на момент виникнення права спадкодавця на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як роз`яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved