Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] 23 лютого 2016 року пред`явив позов до [PERSON] та\~ [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування службовою квартирою [ADDRESS] . У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що згідно рішення командування військової частини [NUMBER] , погодженого із житловою комісією цієї частини, йому, позивачу, як військовослужбовцю Збройних Сил України, і такому, що перебував на квартирному обліку Самбірського гарнізону в списках осіб, потребуючих покращення\~ житлових умов, в кінці жовтня 2012 року була надана вивільнена вказана службова двокімнатна квартира і цей будинок є відомчим житловим фондом Міністерства Оборони України та діючою на той час\~ Самбірської КЕЧ району був виданий службовий ордер № 1 від 29 грудня 2012 року на право вселення у вказану квартиру його, позивача, сім`ї, у складі: дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , на основі якого була проведена процедура реєстрації (прописки) в квартирі. Він, як власник квартири, своїми силами та коштами провів ремонт у квартирі і вселився у квартиру, однак члени його сім`ї - дружина та дочка не виявили бажання проживати разом із ним, а продовжували проживати у власному будинку в с. Надиби Старосамбірського району, жодних перешкод щодо вселення їх у квартиру він, позивач, не чинив, тобто, відповідачі, з часу виділення квартири у ній не проживали. У 2016 році, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між ним, позивачем, та відповідачем [PERSON] , і після його розірвання\~ він і надалі проживає у цій квартирі, самостійно сплачує комунальні послуги. Оскільки, відповідачі добровільно знятися з реєстрації із спірної квартири не бажають, хоча у ній не проживають, він змушений нести великі витрати щодо сплати за користування квартирою і комунальні послуги, тому змушений звернутися із позовом до суду. Під час розгляду справи [PERSON] доповнив підстави позову, посилаючись на те, що в кінці січня 2012 року дочка [PERSON] зареєструвала свій шлюб, в зв`язку з чим\~ створила свою сім`ю і тим самим перестала бути членом їхньої з\~ колишньою дружиною сім`ї. Квартира, яка була йому виділена, відноситься до службових жилих приміщень і Самбірською КЕЧ району 29 грудня 2012 року був виданий ордер на вселення в квартиру, в якому помилково була вписана [PERSON] , оскільки на той час вона вже не була членом сім`ї. Через деякий час відносини з дружиною погіршилися, однак він продовжував проживати разом з відповідачами у їхньому житловому будинку в селі Надиби Старосамбірського району, а з метою налагодження сімейних відносин він, позивач, запропонував відповідачці спільно зробити ремонт у виділеній їм квартирі та вселитися, однак, відповідачка не погодилася на таку пропозицію, заявивши, що вона не має бажання переїхати проживати в службове житлове приміщення, оскільки у неї є власний житловий будинок. Через негативну поведінку відповідачки, він припинив з нею сімейно-шлюбні відносини і на початку 2015 року один вселився сам у спірну квартиру, а відповідачі залишились проживати у житловому будинку в селі Надиби, унаслідок чого остаточно припинені будь-які відносини з відповідачами. Отже, з часу виділення йому, позивачу, службової квартири та реєстрації у ній відповідачі в квартирі не проживали і не проживають в даний час без поважних причин, оскільки забезпечені житлом, маючи у приватній власності житловий будинок в селі Надиби Старосамбірського району Львівської області. Жодних перешкод у вселенні відповідачів в житлову квартиру в с.Бісковичі він не чинив, оскільки відповідачі і\~ не намагались вселитись і проживати у цій квартирі. [PERSON] та [PERSON] \~ 29.03.2016 року пред`явили зустрічний позов до\~ [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] .\~ та вселення їх у вказану квартиру. У обгрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалися на те, що вона із позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON] . Під час перебування у шлюбі відповідач отримав вказану службову двохкімнатну квартиру, яка була надана [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] та дочці [PERSON] і після отримання квартири вони провели реєстрацію їхнього місця проживання за вказаною адресою та почали здійснювати ремонт. Твердження позивача про те, що ремонт був здійснений ним за власні кошти не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ч. 2. ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Доказів, що ремонт був здійснений за його власні особисті кошти позивачем не надано. Після здійснення ремонту вони мали намір всією сім`єю\~ проживати у цій квартирі, проте, з різних надуманих причин позивач затягував у часі закінчення ремонту, не допускав її, відповідача, у квартиру, а в листопаді 2015 року позивач ініціює розірвання шлюбу, вказавши, що причиною розірвання шлюбу є те, що вона, дружина,\~ веде не прийнятний для нього спосіб життя,\~ вважає неможливим подальше спільне проживання та збереження шлюбу, так як\~ це суперечить його інтересам. Вона, відповідач, мала намір зберегти сім`ю, заперечивши проти розірвання шлюбу, і судом було надано час для примирення, однак відповідач не захотів зберегти сім`ю, внаслідок чого 16 лютого 2016 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб був розірваний. Отже, твердження позивача про те, що причиною розірвання шлюбу між ними було небажання відповідача проживати з ним спростовується його ж поясненням, які відображені\~\~ у\~\~\~ рішенні\~\~\~ Самбірського\~\~ міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року. Справжньою причиною розірвання шлюбу було створення [PERSON] нової сім`ї із громадянкою [PERSON] і вказну квартиру він використовував для зустрічей з нею і тому створював перешкоди їй з дочкою у вселенні в квартиру. Дійсною підставою позову є намір позивача зареєструвати у\~\~ спірні квартирі [PERSON] [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на те, що вона проходить військову службу\~ у військовій частині [NUMBER] , яка дислокується у селі Бісковичі, де знаходиться спірна квартира, але через перешкоди, які створює їй батько у користуванні спірною квартирою, будучи вагітною, щодня змушена раніше вставати, мерзнути на зупинках в очікуванні автобуса для того, щоб доїхати на роботу. Вона неодноразово просила батька не чинити їй перешкоди в проживанні та користуванні квартирою і надати ключі від неї, однак батько уникав зустрічей. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилався на обставини, викладені у своїй позовній заяві та доповненнях до неї, проти зустрічного позову заперечив. [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, у підтримання своїх позовних вимог посилалися на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] та задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] з таких підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 60 та 61 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із спеціального ордера на право зайняття службового жилого приміщення, довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, довідки, виданої КЕВ м. Львів,\~ свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб вбачається, що військовослужбовцю прапорщику [PERSON] з сім`єю, що складається з трьох\~ чоловік: дружина [PERSON] , 1970 року народження, та дочка ( [PERSON] ) [PERSON] , 1992 року народження, [INFO] \~ КЕЧ Самбірського району Прикарпатського військового округу видано ордер на право зайняття двох кімнат площею\~ 27,7\~\~ кв. м\~\~\~\~ в\~\~\~ квартирі\~\~\~ [ADDRESS] , за якою проведено реєстрацію їх місця проживання ( а.с. 5, 6, 38, 39, 58). Відповідно до ст. 123 ЖК Української РСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється, зокрема, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Згідно пунктів 26, 27, 28 та 33 зазначеного Положення на підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення. Наймач службового жилого приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сім`ї. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї службове жиле приміщення зберігається за ними у випадках і в строки, вказані в статті 71 Житлового кодексу УРСР. Наймач службового жилого приміщення і члени його сім`ї користуються також іншими правами і несуть інші обов`язки, передбачені правилами про договір найму жилого приміщення. За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У п.\~ 10\~\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року\~ № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Отже, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування житловим приміщенням з`ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Так, як статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту, зокрема, порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, то доказуванню також підлягають обставини порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод та інтересів позивача унаслідок відсутності відповідача в жилому приміщенні.\~ Сторони визнали, що після отримання ордера на право зайняття вказаного службового жилого приміщення вони у ньому фактично не поселилися і не проживали. Докази про те, що із [PERSON] після видачі ордера був укладений\~ договір найму службового жилого приміщення, не надано. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Сусідовицької сільської ради Старосамбірського\~\~\~ району,\~\~\~ відомо,\~\~\~ що\~\~ [PERSON] проживав без реєстрації в с. Надиби Старосамбірського району Львівської області до травня 2015 року (а.с. 57). [PERSON] у період з 1 вересня 2009 року по 27 червня 2014 року навчалася на денній формі навчання у Львівському національному аграрному університеті, що видно із дипломів про вищу освіту. Також свідок\~\~\~ [PERSON] \~\~\~\~\~ показала,\~\~\~ що\~\~\~ вона проживає в будинку по\~ [ADDRESS] , де по сусідству сім`я [PERSON] отримала квартиру, однак [PERSON] почав з`являтися у вказаній квартирі в травні 2015 року, але він проживає в квартирі [ADDRESS] , у своєї співмешканки [PERSON] . Позивачем [PERSON] надано акти комісійного\~ огляду квартири [ADDRESS] від 16.01.2015 року, 16.02.2015 року,\~ 20.03.2015 року 22.04.2015 року,\~ 14.05.2015 року,\~ 10.06.2015 року, 11.08.2015 року, 15.09.2015 року, 21.10.2015 року, 04.11.2015 року та 22.02.2016 року, згідно яких у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] проживає військовослужбовець [PERSON] . Його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , 1992 року народження, у вказаній квартирі не проживають, жодних їхніх речей там немає, квартирну плату за проживання і користування комунальними послугами здійснює основний квартиронаймач [PERSON] ( а.с.\~ 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17). Однак, зазначені акти не зовсім вірно відображають обставини проживання [PERSON] у вказаній квартирі. Так, із показань свідка [PERSON] , котрий є\~ головою житлової комісії військової частини [NUMBER] , відомо, що [PERSON] почав звертатися із проханням скласти акти в січні 2015 року, хоча на той час його речей у квартирі було не багато. Коли почали перевіряти квартиру, умов для проживання таких ще не було, оскільки газ не був підключений. Перевіркою було встановлено, що він почав там проживати з квітня 2015 року. Такі ж показання дали свідки [PERSON] та [PERSON] , котрі є членами\~ житлової комісії вказаної військової частини. Крім того, свідок [PERSON] показав, що записи щодо оплати за комунальні послуги були внесені зі слів [PERSON] , а ремонт в одній із кімнат був проведений восени 2015 року. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської\~ області від 16 лютого 2016 року відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за позовом [PERSON] (а.с. 55). Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] були відсутні у наданому їм жилому приміщенні більше шести місяців з поважних причин, а саме, спочатку із-за неналежних умов для проживання, що було пов`язано із відсутності ремонту та газу, а також навчанням [PERSON] , а з січня 2015 року унаслідок того, що між сторонами склалися неприязні відносини через неправомірну поведінку позивача-відповідача [PERSON] , котрий перешкоджав їм у користуванні квартирою, не дає ключі від квартири. Сторони визнали, що в травні 2015 року відповідачі-позивачі всупереч волі позивача-відповідача забрали ключі від цієї квартири, однак через деякий час йому їх повернули.\~ Отже, посилання позивача-відповідача [PERSON] на те, що відповідачі-позивачі у вказаній квартирі не мали наміру вселитися та проживати не доведено жодними доказами. Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Сусідовицької сільської ради, та інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що у [PERSON] іншого житла немає. Із військового квитка відомо, що [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , тобто у тій самій військовій частині, де проходить військову службу [PERSON] (а.с. 40). Позивачем - відповідачем [PERSON] не надано докази про те, що [PERSON] належить на праві власності інше жиле приміщення,\~ чи таким вона забезпечена. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що діями [PERSON] , котрий також і не визнає право [PERSON] на користування вказаним службовим жилим приміщення з моменту його надання, що вбачається із його доповнення до позовної заяви, порушується право відповідачів-позивачів на повагу до свого житла, гарантоване\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та право на житло, гарантоване ст. ст. 47,48 Конституції України, і воно підлягає захисту шляхом вселення їх до квартири та зобов`язання позивача-відповідача не чинити їм перешкоди в користуванні цією квартирою.

Outcome: approved