Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] 17.02.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 (вісімсот,00) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони 28.01.2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28.01.2006 року зроблено запис №131, який розірвано заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.08.2012 року у цивільній справі №203/4097/12. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на час подання позову є неповнолітніми. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, жодної матеріальної допомоги не надає. Позивач не має можливості працювати, тому потребує допомоги зі сторони батька дітей для забезпечення їх потреб. Оскільки відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж з прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб'єкту господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, позивач просить визначити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно. В судовому засіданні стороною позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягувати з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн. (по 1000 грн. на кожну дитину), яку судом прийнято. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали з підстав, що наведено у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні повідомила, що на даний час сильно виросла в ціні іноземна валюта, вона доглядає за бабкою, яка є непрацездатного віку, та їй катастрофічно не вистачає грошових коштів на утримання дітей. З 01 березня 2015 року вона працює в благодійній організації «Сонячна Країна» бухгалтером та отримує дохід в розмірі 1113 грн. Іншого чоловіка немає. Позивачу невідомо який у відповідача дохід, оскільки працює він неофіційно. Раніше відповідач та його сім»я допомагали утримувати дітей, зокрема на 01 вересня 2014 року відповідач їй дав 800 грн., перед новим роком сестра відповідача надала їй для дітей 300 грн., а з часу коли вона звернулась до суду, мати відповідача також надала їй 500 грн. Просили стягувати на дітей 2000 грн. аліментів. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі по 600 грн., на кожну дитину, вказав, що він працює неофіційно в Об'єднаному товаристві «Деревообробний завод», водієм автопогружчика (м. Вінниця, провулок Перший Індустріальний 14), та отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн. на місяць. Також у нього трапляються випадкові заробітки, однак у зв'язку з економічною кризою останній такій його заробіток був восени 2014 року, коли він за шпаклювання стін за 4 дня заробив 750 грн. Будь - яких боргових зобов'язань перед третіми особами у нього немає, утриманців у нього також немає. Вказав, що розмір аліментів, які просить стягнути з нього позивач є для нього непомірно великим, оскільки він не знає де взяти стільки коштів. Суд, заслухавши позивача та її представника, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28.01.2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, вчинено відповідний актовий запис за № 131. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.08.2012 року у цивільній справі №203/4097/12 вказаний шлюб розірвано (а.с.3). Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 13.02.2015 року, та [PERSON], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції 26.12.2008 року, в яких в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с. 5-6). Позивач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 16 лютого 2015 року №320/Д, виданою Міським комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора №15» (а.с.7). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2-3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. У цьому зв'язку судом встановлено, що відповідач по справі офіційно не працює, а тому аліменти з нього слід стягувати у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, та з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати своїх дітей, суд враховує те, що позивач працює офіційно та отримує офіційний дохід, спільні діти проживаючи разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, матеріальне становище відповідача по справі, зважаючи також на часткове визнання останнім позову, невеликий розмір його неофіційного доходу, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає можливим встановити аліменти на рівні 600 грн., на кожну дитину, (тобто у визнаному відповідачем розмірі) щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Суд не приймає до уваги позицію позивача по справі, та її представника, що розмір аліментів має становити не менше 1000 грн., на кожну дитину, оскільки, такий розмір аліментів є для відповідача по справі непомірно великим, поставить його у скрутне матеріальне становище, також стороною позивача не доведено перед судом того, що відповідач має реальну змогу сплачувати такий розмір аліментів. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 17.02.2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial