Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі «Відповідач»), треті особи: ПАТ КБ «Надра», ТОВ «Світ фінансів» про зняття арешту з іпотечного майна.\~ 15.05.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 43245315, виданою міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі і на квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак вказана квартира відповідно до договору іпотеки №7072 від 04.12.2007 року, укладеного з ПАТ КБ «Надра», перебуває в іпотеці до повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 1007/П/33/2007/840 від 04.12.2007 року. 04.06.2020 року статус іпотекодержателя перейшов до ТОВ «Світ фінансів» внаслідок купівлі-продажу кредитного портфелю, що було належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі нерухомого майна. Загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором на даний час складає 1 965 580,12 грн і це питання потребує негайного врегулювання з іпотекодержателем шляхом можливої добровільної реалізації іпотечного майна. На неодноразові звернення до Відповідача щодо надання інформації про наявні виконавчі провадження щодо Позивача та надання копій їх матеріалів жодної відповіді надано не було. Оскільки накладений та не знятий арешт на майно [PERSON] виключає можливість добровільного врегулювання погашення заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна, Позивач вимушена була звернутися до суду та просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме - квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться в іпотеці ТОВ «Світ фінансів», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 43245315, виданий 15.05.2014 року міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Ухвалою суду від 05.03.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.35 - 36). 08.04.2021 року в судовому засідання представник Позивача - адвокат Мельник О.В. вимоги позову підтримала, просила його\~ задовольнити у повному обсязі. 08.04.2021 року представник Відповідача Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представники третіх осіб ПАТ КБ «Надра», ТОВ «Світ фінансів» в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с.38-40). 28.04.2021 року в судове засідання Позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 08.04.2021 року представником Позивача через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи без участі Позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, судові витрати по справі залишила за собою (а.с.41).\~ 28.04.2021 року представник Відповідача Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представники третіх осіб ПАТ КБ «Надра», ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с.51-53). В зв`язку з тим, що 26.01.2021 року сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору іпотеки №7072 від 04.12.2007 року, укладеного між Позивачем та ПАТ КБ «Надра», квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці до повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 1007/П/33/2007/840 від 04.12.2007 року, що підтверджується завіреними копіями вищевказаних договорів (а.с.12-13, 14-16). 15.05.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 43245315, виданою міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі і на квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 04.06.2020 року статус іпотекодержателя перейшов до ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» внаслідок купівлі-продажу кредитного портфелю, що було належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі нерухомого майна та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.7-11). Вирішуючи дану справу, суд керується наступними нормами матеріального і процесуального права України. За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. При цьому у силу частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.З Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Положеннями частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відтак, накладення арешту є елементом процедури стягнення на майно боржника, тому ДВС, накладаючи арешт на квартиру, повинен керуватися приписами частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про іпотеку». Положеннями частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Отже, право застави у даному випадку виникає з моменту реєстрації Іпотечного договору. Натомість накладений та не знятий арешт на майно [PERSON] виключає можливість добровільного врегулювання погашення заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна. Враховуючи наведене, ТОВ «Світ фінансів» як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, чим порушено право Позивача на добровільне врегулювання наявної заборгованості. Правове регулювання відносин щодо зняття арешту з майна здійснюється у порядку, визначеному статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». Так, частиною 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. Судові витрати необхідно залишити за Позивачем відповідно до його заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved