Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2020 року вищевказана позовна заява була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 125 від 07 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судовий розгляд на 12\~серпня 2020 року Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено і призначено дату розгляду на 29 вересня 2020 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору довічного утримання від 04 березня 2009 року їй належить 67/100 часток будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований брат позивача, відповідач [PERSON] , який не проживає в ньому понад 20 років. Після одруження відповідач виїхав з будинку, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не сплачує, поточний ремонт не здійснює, добровільно зніматися з реєстрації не бажає. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання (догляду) від 04 березня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. і зареєстрованого у реєстрі за № 839, [PERSON] є власницею 67/100 домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 5-8), право власності на які у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 9). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою квартальним комітетом № 7, у спірному домоволодінні зареєстровано крім доньки позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] (а.с. 12). Згідно з довідкою № 2051 про не проживання, виданою 13 травня 2020 року головою квартального комітету № 7 Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, [PERSON] не проживає у спірному домоволодінні з 2000 року (а.с. 13). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) домоволодіння [ADDRESS] , не проживає у ньому з 2000 року, його речей у домоволодінні, належному позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, участь в утриманні домоволодіння не приймає, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним домоволодінням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. (а.с. 1), який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved