Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] 23.06.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача - Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих «УТОС», заборгованості по заробітній платі, за період з 07.10.2013 р. по 22.01.2014 р., та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з дня звільнення по день фактичного розрахунку. З позову виходить, що позивач в період з 07 жовтня 2013 року по 27 грудня 2013 року працювала на посаді обліковця у Чернігівському учбово-виробничому підприємстві Українського товариства сліпих і була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, а 30 грудня 2013 року прийнята на роботу на посаду секретаря - референта, з якої звільнилася 22 січня 2014 року також на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, при цьому при звільненні з нею не був проведений повний розрахунок. Під час судового засідання позивач пред'явлений позов підтримала, уточнила позовні вимоги: просила стягнути заборгованість по заробітній платі, за період з 07.10.2013 р. по 22.01.2014 р., в сумі 2602,54 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1361,87 грн, як то вказано у довідці сторони відповідача. Представник відповідача у засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], розрахунок з нею не був проведений із-за відсутності коштів у підприємства. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Дослідженням трудової книжки позивача серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] у період з 07 жовтня 2013 року по 27 грудня 2013 року працювала на посаді обліковця у Чернігівському учбово-виробничому підприємстві Українського товариства сліпих і була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, а 30 грудня 2013 року її було повторно прийнято на роботу на посаду секретаря - референта та 22 січня 2014 року звільнено на підставі ст.38 КЗпП України. З довідки Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих «УТОС» №51 від 08.07.14 р. вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON], станом на 08.07.14 р., за період жовтень 2013 року - січень 2014 року, становить 2602,54 грн, а довідка №50 від 08.07.14 р. цього ж підприємства свідчить, що середньоденний заробіток позивачки за останні два місяці, що передували її звільненню, становить 80,11 грн, отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені (23.01.14 р. по 25.06.2014 р.) становить 1361,87 грн. У відповідності до положень статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. (ст.117 КЗпП України) Оскільки між сторонами по справі був відсутній спір про розмір необхідної для виплати суми заробітної плати, то сторона відповідача зобов'язана була виплатити позивачу в день звільнення, тобто 22.01.2014 року, 2602,54 грн заборгованої заробітної плати. Отже, відповідачем порушено трудове право позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання повного розрахунку при звільненні. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 Постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Зважаючи на те, що відповідач не виплатив заробітну плату позивачу в день звільнення, і був відсутній спір про її розмір, суд прийшов до висновку, що Чернігівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих повинно виплатити [PERSON] її середній заробіток за весь час затримки розрахунку, розмір якого визначений відповідачем і неоспорювався під час судового розгляду. У світлі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved