Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] 15 вересня 2017 року пред`явила до [PERSON] позов про визнання частково недійсним заповіту, складеного 22 грудня 2005 року [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Сиваком М.І., зареєстрованого в реєстрі № 609 в частині розпорядження «все своє майно, що на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі…». У обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] померла її, позивачки, мати [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала по [ADDRESS] , після смерті якої відкрилася спадщина і вона, будучи спадкоємцем першої черги за законом, 16 березня 2016 року звернулася до державного нотаріуса Старосамбірського району Львівської області із заявою про прийняття спадщини, однак після спливу шести місяців нотаріус повідомив, що її мати за життя 22 грудня 2005 року склала вказаний заповіт, яким вона все своє майно, що на день смерті буде належати їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі належний їй на приватній власності будинок [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Існування такого заповіту її здивувало, оскільки їхні відносини з мамою до кінця її життя були хорошими, мати зазначала, що хоче залишити все своє майно їй, позивачу, про що неодноразово розказувала її батькові, родичам та знайомим. Відповідачка [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю і вітчимом по [ADDRESS] і після закінчення школи вийшла заміж, змінила прізвище на [PERSON] та переїхала на постійне проживання до Хмельницької області, де проживає на даний час. Зі слів матері відповідачки [PERSON] вона, позивачка, довідалася, що у той час в [PERSON] склалися складні сімейні обставини, вона хотіла оселитися окремо від чоловіка, а тому вирішила купити в її матері [PERSON] , будинок [ADDRESS] , а оскільки на цю нерухомість міг претендувати її чоловік, вирішила оформити будинок на свою дочку- відповідачку [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] завезла її матір [PERSON] до нотаріуса, де вирішили замість оформлення договору купівлі-продажу оформити заповіт на користь [PERSON] і після його підписання їй було передано заповіт, будинкову книгу та технічний паспорт і з цього часу вона проживає у вказаному будинку та користується цим майном. Однак, її мати [PERSON] та [PERSON] не звернули увагу на зміст заповіту в частині запису «все майно» та вважали, що цей заповіт стосується лише житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] звернулася до Старосамбірського державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на будинок [ADDRESS] , однак нотаріус відмови їй у видачі свідоцтва на право власності за заповітом на вказаний будинок, оскільки згідно заповіту їй належить не лише будинок, а й інше майно [PERSON] . Тому, вона, [PERSON] , вважає, що заповітом порушено її права та інтереси, як спадкоємця першої черги за законом, оскільки саме їй повинно перейти інше нерухоме майно, крім вказаного будинку. Так як, воля заповідача [PERSON] , яка висловлена у заповіті від 22 грудня 2005 року, не була спрямована на розпорядження всім своїм майном, то заповіт в частині розпорядження всім своїм майном повинен бути визнаний частково недійсним. Згідно ухвали судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та на підставі розпорядження голови Старосамбірського районного суду Львівської області від 1 квітня 2019 року у зв`язку із неможливості сформувати склад суду вказана справа передана на розгляд Самбірському міськрайонному суду Львівської області. Під час підготовчого судового засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Борода В.Ф. позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на староорні відповідача приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Сивак М.І. не заперечував щодо задоволення заяви. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS] . 22 грудня 2005 року [PERSON] все своє майно, що на день смерті буде належати їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі належний їй на приватній власності будинок [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому встановленню у цій справі підлягає дійсна спрямованість волі [PERSON] при укладенні заповіту. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Проте, воля заповідача [PERSON] , висловлена у заповіті від 22 грудня 2005 року не була спрямована на розпорядження всім її майном, а її воля висловлена лише щодо житлового будинку. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9 встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] і тому вказаним заповітом її право, як спадкоємця, порушено. Відповідно до вимог п. 2) ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відтак, право позивачки як спадкоємця за законом після смерті своєї матері є порушене, оскільки заповіт в частині формулювання його змісту про розпорядження [PERSON] всім своїм майном обмежує [PERSON] у праві спадкування, а відтак способом захисту позивачки буде визнання вказаного заповіту частково недійсним. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову, представник відповідача, який висловив намір вчинити ці дії, не обмежений у повноваженнях на їх вчинення. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved