Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] 08 червня 2016 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], зареєстрованого 07 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис № 83. Позов обґрунтовується тим, що сторони не розуміють один одного, від цього виникають сварки та скандали. Сторони припинили між собою шлюбні стосунки та вирішили розірвати шлюб. Примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Біла». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 22.06.2016 року з проханням розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. У поданій заяві вказала, що у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення ( а.с. 20 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON]М у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив( а.с. 17-18). Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб зареєстрований 07 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис №83, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ» № 017762 (а.с.6). Від шлюбу у сторін 27 жовтня 2001 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 038315 (а.с.7). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 02.06.2016 року № 3316 [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO] та разом з нею зареєстровані: чоловік [PERSON] та син [PERSON], [INFO] (а.с.8) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що подружні відносини сторони фактично припинили і їх відновлювати не мають наміру, наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення з відповідача стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що рішення про розірвання шлюбу стосується інтересів обох, половина сплаченої суми судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved