Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[INFO] в с.Старі Петликівці Бучацького району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності. На спадкове майно не претендує. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. [INFO] в с.Старі Петликівці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Старопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 750 від 03.05.2017 року, виданою Старопетликівською сільською радою Бучацького району, довідкою № 76 від 18.05.2017 року, виданою Бучацьким РБТІ. Згідно свідоцтва про народження позивачки, вбачається, що спадкодавець [PERSON] є її матір'ю. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала разом з нею, що підтверджується довідкою № 644 від 18.05.2017 року, виданою Старопетликівською сільською радою Бучацького району. Відповідно до довідки № 471/01-24 від 26.05.2017 року, виданої Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на ім'я [PERSON] є неможливим. Відповідач [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] не претендують. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнанняправа власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved