Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] 02.02.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 08.06.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO].,який на теперішній час мешкає разом зі своєю матір'ю, перебуває на її утриманні. З листопада 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились. [PERSON], за твердженням позивача, є працездатним, не має на утриманні інших близьких йому осіб, працює, отримує доходи у виді заробітної плати та в змозі сплачувати аліменти. [PERSON]. на сьогодні не працює, не є підприємцем, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги дружині досягнуто не було, тому позивач змушена звертатись до суду для захисту своїх майнових прав, вважає достатнім для свого утримання матеріальну допомогу від чоловіка в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з [PERSON] від часу пред'явлення позову і до досягнення спільною дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, навела аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення таких вимог позивача,вказав, що розуміє свій обов'язок утримувати дружину і здатний його виконувати, але стягнення з його доходів аліментів у розмірі ? частини вважав надмірним; наголошував на невеликому розмірі своєї заробітної плати, необхідності нести значні витрати щодо утримання житла, необхідності сплачувати позивачеві також аліменти на утримання спільної дитини до її повноліття. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. 08.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 08.06.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.9). В шлюбі народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с.10). З листопада 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились, що не заперечується та визнається обома сторонами. Після цього малолітній [PERSON], [INFO]., перебуває на утриманні позивача,мешкає разом з нею(а.с.15). Дитина є фізично та психічно здоровою, що підтверджено довідкою Краснолиманського ЦПМСД ім. М.І. Лядукіна від 11.01.2016 року (а.с.13). [PERSON] ніде не працює, не займається підприємницькою діяльністю, в період з серпня 2015 року по січень 2016 року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на загальну суму 2140,00 грн. (а.с.12,14). [PERSON] на теперішній час працює слюсарем з огляду та ремонту локомотивів в Локомотивному депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця», отримує доходи у виді заробітної плати, за період з липня 2015 року по грудень 2015 року розмір нарахованої йому зарплати складав 24054,25 грн.(а.с.11). В судовому засіданні відповідач підтвердив, що є фізично та психічно здоровим не має на утриманні інших близьких йому осіб, які за віком або станом здоров'я потребують стороннього догляду. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.01.2016 року у справі № 236/58/16-ц, яке набрало законної сили (а.с. 20-21), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. На підставі ч. 2,3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитини проживає разом з матір'ю та знаходиться на її матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Дружина відповідача на теперішній час не працює у зв'язку із доглядом за дитиною,потребує матеріальної допомоги від [PERSON], який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним та офіційно працевлаштованим. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини, бо є працездатним та зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі 1/5 частини його доходів, починаючи з 02.02.2016 року та досягнення дитиною - [PERSON], [INFO]., трирічного віку. Однак, задовольняючи частково позовну заяву [PERSON], суд не бере до уваги висловлене нею клопотання про стягнення аліментів у розмірі, що не є меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, оскільки таке обмеження мінімального розміру платежу встановлено для стягнення аліментів на утримання дитини (ч.2 ст. 182 СК України) , а не дружини (ст. 80 СК України). При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.. З урахуванням часткового задоволення вимог позивача суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 440,96 грн..

Outcome: partial