Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи своє звернення тим, що добровільно знятися з реєстраційного обліку з квартири, де вони проживають відповідач не бажає. В позовній заяві позивачі зазначають, що вони є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2017 року. В зазначеній квартирі ще до оформлення вищезазначеного договору купівлі-продажу була зареєстрована по місцю проживання відповідач. При оформленні договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири колишні власники квартири стверджували, що ніхто не зареєстрований за адресою [ADDRESS] . У травні 2020 року їм стало відомо, що у їхній квартирі зареєстрована [PERSON] , однак вона у вказаній квартирі не проживає, в утриманні квартири відповідач участі не приймає, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою вона не бажає. Тому, змушені звернутися до суду з даним позовом та просять визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1630, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.12-15). Згідно повідомлення виконавчого комітету Уманської міської ради № 01/01-20/6279/01/5043 від 20.07.2020 р. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту перевірки місця проживання за адресою [ADDRESS] від 24.06.2020р., складеного юрисконсультом КП «Уманське РЕУ-3» Мараховським І.І., майстром дільниці КП «Уманське РЕУ №3» Малишевою Л.І. про те, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 2017 року і по теперішній час за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до письмових свідчень [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , відомо, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2017 року по теперішній час (а.с.18,19). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить позивачам, відповідач не проживає у квартирі з 2017 року, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved