Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 20.10.2020 року звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 червня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом, за яким він надав останньому позику в сумі 130 000,00 грн. Факт одержання відповідачем коштів підтверджується зазначеним договором. Пунктом 2 договору передбачено, що позичальник має повернути кошти не пізніше першого січня 2020 року. Однак на день звернення до суду відповідач борг так і не повернув. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь 130 000,00 грн. основного боргу, 2210,00 грн. інфляційних збитків, 3047,54 грн. 3% річних, та судові витрати у сумі 1352,85 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; в судове засідання не прибув повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. На підставі ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до договору позики, укладеного 27.06.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] , засвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1179, (далі - Договір), [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв 130 000,00 грн. Пунктом 1.1. зазначеного Договору підтверджено факт отримання грошей. Згідно з п.2. Договору повернення зазначеної в даному договорі суми позики може відбуватись за бажанням Позичальника протягом 6 (шести) місяців по частинам ( в розстрочку), але не пізніше до першого січня 2020 року у готівковій формі. Пунктами 2.1, 2.1.1. Договору встановлено, що після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен повернути Позичальнику свій примірник Договору Позики. Наявність Договору у Позичальника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання, за якими відповідач отримав від позивача 130 000,00 грн. Відповідач у встановлений у Договорі позики строк борг не повернув. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за час прострочення з 01.01.2020 року по 12.10.2020 року інфляційні втрати становлять 2210,00 грн., 3% річних - 3047,54 грн. Доказів на спростування тверджень позивача суду не надано. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 частини 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику. Так, відповідно до ч. 1 зазначеної статті позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які відповідач належним чином не виконав. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов договору позики становить 130 000,00 грн. основного боргу; 2210,00 грн. інфляційних збитків; 3047,54 грн. 3% річних. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1352,85 гривень, що підтверджується квитанцією від 14.10.2020 року.

Outcome: approved