Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] 20 жовтня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він з 01.09.1976 року по 24.07.1979 року навчався в Дніпропетровському міському професійно-технічному училищі № 1 за спеціальністю слюсар-сантехнік. Однак, в дипломі [NUMBER] від 24 липня 1979 року була допущена помилка, а саме: замість прізвища «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». В даний час заявник звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з заявою щодо призначення пенсії за вислугою років. Але заявнику було відмовлено через те, що в дипломі виявлено невідповідність прізвищу, зазначеному в паспорті. Заявник просив суд встановити факт належності йому диплому [NUMBER], виданого 24 липня 1979 року за реєстраційним № 1021, де його прізвище зазначено як «[PERSON]». Заявник надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. До суду надійшла заява та письмові пояснення від представника Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з проханням розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.1976 року по 24.07.1979 року навчався в Дніпропетровському міському професійно-технічному училищі № 1 за спеціальністю слюсар-сантехнік, після чого йому було видано диплом [NUMBER] від 24 липня 1979 року, реєстраційний № 1021 (а.с. 7, 8). Однак, у вищезазначеному дипломі була допущена помилка, а саме: прізвище заявника зазначено як «[PERSON]», тоді як правильно було б вказати «[PERSON]», як записано у паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданому 14 грудня 2000 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, виданій 12.05.1998 року ДПА в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, та свідоцтві про народження [NUMBER] (а.с. 5, 21, 22). 08.06.2016 року заявник звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, заявнику було відмовлено в призначенні такої пенсії через те, що у наданому заявником дипломі виявлено невідповідність прізвищу, зазначеному в паспорті (а.с. 6). Встановлення факту належності диплому [NUMBER] від 24 липня 1979 року, реєстраційний № 1021 необхідно заявнику для призначення пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, суд, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також зв'язку у сукупності, приходить до висновку щодо підтвердження обставин належності заявнику диплому [NUMBER] від 24 липня 1979 року, реєстраційний № 1021. На підставі викладеного та

Outcome: approved