Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 16.09.1999 року Кремінським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. В кінці травня 2020 року позивачу стало відомо, що відповідачем арештовано рахунок в банківській установі, куди перераховується заробітна плата, саме: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, р/р [NUMBER] . Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з зазначеного банківського рахунку, однак отримав відмову. З огляду на зазначене просить зняти арешт з приналежного йому, [PERSON] , [INFO] , банківського рахунку: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, р/р [NUMBER] , накладений заступником начальника відділу Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Барабаш Ганною Іванівною, згідно постанови про арешт коштів боржника ВП № 48038753 від 08.05.2020 року. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача вимоги підтримала в повному обсязі, повідомила суду, що виконавчий документ перебуває на виконанні на цей час за місцем роботи позивача, з заробітної плати будуть здійснюються відповідні відрахування для погашення наявної заборгованості. Також зазначила, що на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» здійснюється надходження виключно грошових коштів, що є заробітною платою позивача, інших доходів (окрім пенсії) позивач не має, тож внаслідок арешту банківського рахунку він фактично позбавлений засобів для існування. Відповідач в своїх запереченнях на позовну заяву зазначив, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 24945,48 грн. Державним виконавцем було накладено арешт на всі розрахункові рахунки, окрім тих, звернення на які заборонено законом. Оскільки державний виконавець не отримав підтвердження спеціального режиму використання рахунку, то підстав знімати арешт з такого рахунку немає. Боржник отримує ще один вид доходу - пенсію, ухиляється від виконання рішення суду, знаходиться в розшуку. З огляду на зазначене просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засідання позицію, викладену у запереченнях підтримала. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Відповідно до виконавчого листа б/н від 16.09.1999 року, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1 / 4 від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини (а.с. 11,12). За вказаним виконавчим документом було відкрито виконавче провадження, про що свідчить постанова ВП №48038753 (а.с. 12-13). 08 травня 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках, окрім коштів, звернення на які заборонено законом (а.с. 14). Відповідно до довідки №OHOR0TRRTEGDK3R7 від 29.05.2020 року, [PERSON] має рахунки №№ [NUMBER] , [NUMBER] , які відкриті для зарахування, у тому числі заробітної плати (а.с. 15). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] , заборгованість станом на квітень 2020 року складає 27563,72 грн. (а.с. 16-18). Згідно з відповіддю №1062530005 від 21.05.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку у Броварському об`єднаному управлінні ПФУ (а.с. 54). Також встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Тарасівський млин» код ЄДРПОУ 37015101, що підтверджується відповіддю № [NUMBER] від 21.05.2020 року (а.с. 55). Згідно відповіді №13599/111/37-2020 від 12.06.2020 року, [PERSON] перебуває у розшуку за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 56). Актом державного виконавця від 10.06.2020 року підтверджується відсутність [PERSON] за місцем реєстрації більше 10 років (а.с. 57). [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК №00093646 (а.с. 58). Як вбачається з довідки №NP6UN63OH3J7NRC4 від 30.07.2020 року, 04.05.2020 року [PERSON] на рахунок [NUMBER] надійшла зарплата від Тарасівський млин у сумі 2922,95 грн. (а.с. 59). Предметом даного судового розгляду є питання захисту права власності позивача та захисту права на розпорядження заробітною платою, що врегульовано положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР та деякими положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII. Так, згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гроші є особливою категорією об`єктів цивільного права, відповідно до положень ЦК України - є власністю фізичної особи. Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, встановлений порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків;із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Накладення арешту на грошові кошти на рахунку боржника (позивача у справі), який призначений для виплати заробітної плати, привів до порушення конституційних прав позивача, як працівника. Суд звертає увагу, що заробітна плата позивача є джерелом доходу позивача, що не спростовано з боку відповідача при розгляді даного позову, та вона надходить на розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий позивачем в АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, накладення арешту на зараховану заробітну плату на розрахунковий рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» заробітну плату позивача у повному обсязі суперечить вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, згідно ст.ст. 2, ст. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. №95, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., встановлено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, в ч. 5 цієї ж статті вказано, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач сплатив судовий збір, хоча він є інвалідом ІІ групи та така інформація стала відома суду лише під час розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] сплачений ним судовий збір відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, а судовий збір віднести на рахунок держави.

Outcome: approved