overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 14 вересня 1996 року вона вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського району Одеської області, актовий запис №26 від 14 вересня 1996 року. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла у зв'язку з тим, що між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. На протязі останніх півроку шлюбних стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.13), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.20), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського району Одеської області, актовий запис №26 від 14 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с.10-11). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем з урахуванням його бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 14 травня 2016 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,64 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори Одеської області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, на момент відкриття спадщини залишився її батько [PERSON], а тому вона вважала, що він особисто буде займатися переоформленням спадкового майна на своє імя, однак він захворів та не мав змоги через стан свого здоровя звернутися до нотаріальних органів для прийняття спадщини. В подальшому зясувалось, що її батько взагалі не звертався з заявою про прийняття спадщини і на даний час на неї не претендує, у зв'язку вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.32), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.37), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-31), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

\~ [PERSON] 29 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 14 травня 2016 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,64 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач зазначає, що на момент відкриття спадщини залишився її батько [PERSON], а тому вона вважала, що він особисто буде займатися переоформленням спадкового майна на своє імя, однак він захворів та не мав змоги через стан свого здоровя звернутися до нотаріальних органів для прийняття спадщини. В подальшому зясувалось, що її батько взагалі не звертався з заявою про прийняття спадщини і на даний час на неї не претендує. Позивач вказує, що вона як спадкоємець за законом звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з\~тим, що минув термін, протягом якого її батько може написати заяву про відмову від прийняття спадщини, тому рекомендовано звернутись до суду, у звязку з чим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, однак в позовній заяві просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.39). Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав письмову заяву (а.с.50), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.48). Суд, взявши до уваги заяви позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-38), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 14 травня 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2017 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 12 липня 2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року у звязку з різністю характерів, втрати поваги один до одного та подружньою зрадою. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. Спору про поділ майна не має. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач\~\~у судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно оголошенням у пресі. Згідно заяви матері останнього [PERSON], її син згоден з розірванням шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 12 липня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5).\~Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2015 року у звязку з різністю характерів, втрати поваги один до одного та подружньою зрадою. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Спору про поділ майна не заявлено. Отже суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] 29 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 29 серпня 2009 року, мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в січні 2014 року із-за сварок та непорозумінь, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що за таких обставин їх сім'я існувати не може, тому просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 272, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] З січня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин, які раніше неодноразово припиняли, із-за постійних сварок та непорозумінь, що призвели до втрати почуття любові і поваги один до одного і ніхто із сторін ніяких дій для поновлення шлюбних відносин не вчинив. При таких обставинах суд приходить до думки, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити за її бажанням шлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] 29 січня 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її мати [PERSON] померла [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Кадіївка /раніше м. Стаханов/ Луганської області, причина смерті - дифузний кардіосклероз. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив у видачі свідоцтва про смерть матері на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення спадщини просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є донькою громадянки України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-6). Згідно довідки про причину смерті №272 від 21 липня 2018 року, виданої «Державною установою « «Стахановська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 9), [PERSON] померла [INFO] року, причина смерті - дифузний кардіосклероз. Факт смерті [PERSON] в м. Кадіївка підтверджуються свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції», що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 7), договором-замовленням на проведення поховання (а.с. 11), свідоцтвом та довідкою про поховання (а.с. 12-13), фотокартками з місця поховання (а.с. 15). Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив представнику заявника у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 10, 14). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] 29 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 04 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, дітей не мають. З липня 2015 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, непорозумінь, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, дітей від шлюбу не мають. З липня 2015 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, непорозумінь, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] 29 травня 2018 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позов відсутністю взаєморозуміння між ним та дружиною, внаслідок чого виникали сварки, в звязку з чим спільне сімейне життя в них не складається та проживають окремо. Позивач в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2009 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 046761, актовий запис № 141 (а.с. 3). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сімю немає. Відповідачка позов визнала повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу відповідачка відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити прізвище «Годухін». Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позовних вимог, то з неї на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] 29 травня 2018 року пред'явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що з часом між ними почали відбуватися сварки і непорозуміння з різних побутових причин, через що між ними склалися неприязні стосунки і вони втратили почуття поваги та любові один до одного, із-за чого припинили подружні відносини. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 16 лютого 2008 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 4, 5). Із показань позивача [PERSON], допитаної як свідка, акту обстеження, складеного Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району вбачається, що сторони у травні 2018 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн., пов'язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved