Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Маріупольської міської ради з позовом про визнання права власності на квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилилася на те, що [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 12 серпня 2015 року, прийняв спадкове майно за заповітом, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]. 18.02.2016 року приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавці [PERSON] нею не було оформлено належним чином право власності та отримано документ, який відповідним чином не завірений, відсутня реєстрація права власності. Просила визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 серпня 2015 року померла [PERSON], про що 15 серпня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис №1411 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №927261. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року, зареєстрованого за номером 17081, що підтверджується листом Департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 09.03.2016 року. Зазначене свідоцтво не зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджено листом МКП «Маріупольське БТІ» від 09.03.2016 року № 107. На теперішній час зареєструвати право власності [PERSON] на квартиру у встановленому законом порядку не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] дійсно належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року, зареєстрованого за номером 17081 та входить до спадкової маси спадкодавця. [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Маріупольського державної нотаріальної контори [PERSON] 26.03.1994 року за реєстровим №1-994, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON]. Згідно довідки, виданої 18.02.2016 року ПП «Жилфонд-279», [PERSON] на час смерті була зареєстрована за адресою: [INFO]. 113-167, разом з нею на час смерті був зареєстрований [PERSON]. Згідно наданих приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] відомостей після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 29/2016 на підставі поданої спадкоємцем [PERSON]. заяви про прийняття спадщини. Проте останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру та витягу про реєстрацію права власності, про що нотаріусом була винесена відповідна постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно .п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі документи, які свідчать про право власності померлої [PERSON] на спадкову квартиру , суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved