Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі за текстом відповідач) аліменти на утримання сина [PERSON] (25.09.2004 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі 516,00 (пятсот шістнадцять) гривень 00 копійок, на сина [PERSON] (17.04.2011 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 (шістсот сорок три) гривні 00 копійок, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони знаходяться у шлюбі, але разом не проживають. Від шлюбу мають спільних дітей. Діти мешкають з позивачем і знаходяться на його утриманні. Позивач зазначає про те, що важко утримувати дітей, але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Позивач просив суд розглядати справу в його відсутність. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення по справі (а. с. 20). Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи 2 (двічі) повідомлявся належним чином. Судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідач за зареєстрованою адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. У даному випадку суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідальності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд вважає можливим у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження 1-ЖД №117887, виданого Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області від 22.05.2004 р. між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб (а. с. 7). Відповідно до копії рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22.10.2015 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON]- розірвано (а. с. 24 - 25). Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] (25.09.2004 р. н.), [PERSON] (17.04.2011 р. н.) їх батьком значиться [PERSON] - відповідач по справі (а. с. 5, 6). З копії довідки №411 від 20.07.2015 р., виданої Новокапланською сільською радою Арцизького району Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні (а. с. 5). Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпечення інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпеченню інтересів дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивача мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами розірваний, в наявний час вони проживають окремо один від одного, відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати своїх малолітніх дітей, які проживають з матірю до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, за необхідне, звернути увагу на ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі, аліменти з відповідача мають бути присуджені з 24.07.2015 р. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved