Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] , 08.04.2019 звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить означений житловий будинок, відповідачі з 2011 року в будинку не проживають, виїхали на постійне проживання в Миколаївську область , повністю припинили виконувати обов`язки члена сім`ї пов`язані з утриманням та оплатою комунальних послуг, житлом не цікавляться, що він, як власник не може реалізувати своє право на отримання житлово-комунальної субсидії через формальну реєстрацію у будинку відповідачів. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 26.04.2019 провадження у справі відкрито. Позивач у заяві від 12.07.2019 вимоги підтримав покликаючись на мотиви викладені у позові, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти заочного вирішення справи (а.с. 46). Відповідачі, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки суду не повідомили тому, згідно з ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних доказів, в заочному порядку, про що не заперечив у заяві позивач (а.с. 34-37, 43, 44, 47-48). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Власник відповідно до положень ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із пояснень позивача в судовому засіданні 11.06.2019, із долучених до матеріалів справи копій договору купівлі-продажу будинку від 22.02.2005, свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2007, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13263378 від 18.01.2007 та №15928895 від 14.09.2007 відповідно, технічного паспорту, виготовленого 06.03.2019 ФОП [PERSON]. за замовленням [PERSON] убачається, що останньому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 14-23). Рішенням ХУІ сесії УІ скликання Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області №377 від 29.12.2012 «Про внесення змін до рішення №255 від 30.03.2012», [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 38). Як убачається із довідки Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області №314 від 14.03.2019, із копії будинкової книги, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані в т.ч. [PERSON] , 1947р.н. та [PERSON] , 1966р.н. (а.с. 7, 11-13). Із актів обстеження житлових умов складених 28.12.2018, 14.03.2019 та 08.04.2019 комісією Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області видно, що відповідачі значаться зареєстрованими в будинку [ADDRESS] , однак у ньому не проживають з 2011 року, в житло не навідуються, коштів на утримання не дають (а.с. 8-10). Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності [PERSON] та [PERSON] в означеному житловому будинку понад восьми років, судом не встановлено. Ураховуючи, що відповідачі в спірному будинку на [ADDRESS] не проживають з 2011 року без поважних причин, в будинок не навідуються, витрат на утримання житла не несуть, суд доходить висновку про підставність вимог та задоволення позову. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача по 384 грн. 20 коп. судового збору, з кожного.

Outcome: approved