Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання незаконним рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Посилався на те, що [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про виділення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] із земель запасу Ковалівської сільської ради. Однак, рішенням сорок восьмої сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 травня 2015 року їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, мотивувавши відсутністю плану зонування або детального плану території с.Бочанівка та введення в дію з 01 січня 2015 року частин 3 та 4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якого передача (надання) земельних ділянок із земель комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється у разі відсутності плану зонування або детального плану територій. Вважає, що вказане рішення є таким, що не відповідає вимогам законодавства і порушує права позивача на звернення до відповідних органів по зазначеному вище питанню. Враховуючи викладене, просив суд визнати незаконним рішення сорок восьмої сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 травня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області». У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] позов не визнала. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішенням сорок восьмої сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 травня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність. Відмову мотивовано відсутністю плану зонування або детального плану території с.Бочанівка та введення в дію з 01 січня 2015 року частин 3 та 4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якого передача (надання) земельних ділянок із земель комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється у разі відсутності плану зонування або детального плану територій (а.с.6). За ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від іменні якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в махах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отже, необхідною умовою набуття права на земельну ділянку, яка перебуває в державній або комунальній власності, є рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки. У відповідності до ч.ч.1, 3, 4 ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Передача земельних ділянко безоплатно у власність громадян в межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання. Крім цього, відповідно до п.«г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації. Пунктом 34 частини 1 ст.26 Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. У відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіль на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його надання. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Стаття 19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Така відмова може бути оскаржена в суді. Спірне рішення доводити про наявність бездіяльності влади, пов'язаної з не затвердженням відповідних планів. Адже їх відсутність не повинна заважати людині реалізувати своє передбачене законом право. Закон України від 17 лютого 2011 року №3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (ч.3 ст.24 Закону №3038). До речі, цей же Закон також передбачив заборону змінювати цільове призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території (ч.4 ст.24 Закону №3038). Щоправда, відповідні вимоги мали набути чинності (на відміну від закону №3038 в цілому) з 01 січня 2012 року. Законодавець на той момент врахував, що місцеві ради мають забезпечити розроблення таких планів, а це вимагало певного часу. Згодом введення в дію ч.3 та ч.4 ст.24 Закону №3038 відтерміновувалося спочатку до 01 січня 2013 року, а потім до 01 січня 2015 року. Тобто весь цей час місцеві ради потенційно знали і розуміли про необхідність затвердження плану зонування та детального плану. Невірною є заборона передачі у власність та користування земельних ділянок, які сформовані до 01 січня 2015 року. Цільове призначення таких земельних ділянок вже визначено уповноваженими органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, і затвердження містобудівної документації не вплине на вказане цільове призначення. Фактично, набуття сили ч.3 та ч.4 ст.24 Закону №3038 з 01 січня 2015 року є порушенням вимог ст.22 Конституції України, а саме, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав в свобод. Рішенням двадцять шостої сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] із земель запасу Ковалівської сільської ради не наданих у власність та користування а.с.9).. Вже тоді Ковалівській сільській раді Полтавського району було відомо, що необхідно виготовляти план зонування або детальний план територій. Позивач є пенсіонером та сплатила за виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, і вона не винна в тому, що висновок про погодження вказаного проекту відділу містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації датується 29 грудня 2014 року, а їй про вказане погодження стало відомо у 2015 році; висновок Полтавського обласного управління водних ресурсів датується 18 лютого 2015 року, а висновок Відділу держземагенства у Полтавському районі датується 13 березня 2015 року. Крім того, спірна земельна ділянка виділялася та була закріплена за [PERSON] і господарство її відносилося до типу робочого двору, в якому мається присадибна ділянка 0,15 га. Відповідно до рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2012 року встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Після отримання спірного рішення в листопада 2015 року позивач кілка раз особисто зверталась до сільської ради з вимогою про виготовлення плану зонування або детального плану територій. Спірне рішення обмежує права позивача, визначені Конституцією України, Цивільним та Земельним кодексами України. Враховуючи наведене, та той факт, що відповідач після прийняття спірного рішення не навів жодного доказу про намір вчинити дії на виконання вимог діючого законодавства, враховуючи наявність рішення двадцять шостої сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 01 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] в інтересах [PERSON] позов до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області позов про визнання незаконним рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved