Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] 21.06.2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] Посилається на те, що 10.03.2016 року о 17-ій год. на автодорозі Житомир-Чернівці 325+100 м. відповідач [PERSON] під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ-2106» д.н. [NUMBER], порушив п.14.2 (в,г) ПДР України: виконуючи маневр обгону допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є позивач по справі [PERSON], внаслідок чого заподів пошкодження даних транспортних засобів. Крім цього, відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст.ст.124,122-4 КУпАП. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30.03.2016 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Згідно звіту №77 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 04.06.2016 року ФОП [PERSON], вартість ремонтних робіт даного автомобіля становить 928 грн., загальна вартість фарбування становить 3206,97 грн. Крім того, вартість зазначеного автотоварознавчого дослідження становить 800 грн. Таким чином, загальна вартість завданої матеріальної шкоди становить 4934,97 грн. Крім того вважає, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка полягає в тому, що позивачу було неприємно тривалий час керувати автомобілем, який втратив товарний вигляд, а також йому прийшлось нервувати через відсутність коштів для ремонту автомобіля. При цьому відповідач втік з місця пригоди та не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. Позивач нервував, через те, що він був змушений звертатись до правоохоронних органів, щоб встановити особу, яка вчинила ДТП та шукав спеціалістів для проведення автотоварознавчого дослідження та ремонту даного автомобіля. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 4934,97 грн. матеріальних збитків та 2000 грн. моральної шкоди. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює \~заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30.03.2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4 КУпАП: 10.03.2016 року о 17-ій год. на автодорозі Житомир-Чернівці 325+100 м. Томаш О.Г. під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ-2106» д.н. [NUMBER], порушив п.14.2 (в,г) ПДР України: виконуючи маневр обгону допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є позивач по справі [PERSON], внаслідок чого заподів пошкодження даних транспортних засобів. Крім цього, відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винними діями відповідача спричинено пошкодження транспортного засобу марки «Suzuki JIMNY», д.н. [NUMBER], власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САА 506147 є позивач по справі [PERSON] Згідно звіту №77 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 04.06.2016 року ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження даного автомобіля складає 4134,97 грн. Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 4134,97 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем у змісті позовних вимог зазначено матеріальною шкодою вартість робіт за проведення 04.06.2016 року вищезазначеного звіту ФОП [PERSON], за яке ним сплачено 800 грн. відповідно до акту наданих послуг та квитанції до прибуткового касового ордеру №77 від 04.06.2016 року.. Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем на власний розсуд визначено, якими доказами він обґрунтовує позовні вимоги щодо визначення розміру майнової шкоди, зокрема, шляхом замовлення звіту про оцінку. Відповідно проведення оплати за проведення даного звіту не є майновою шкодою в розумінні вищезазанчених норм ЦК України, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити. Згідно змісту позовної заяви позивач вважає, що діями відповідача йому була заподіяна моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка полягає в тому, що позивачу було неприємно тривалий час керувати автомобілем, який втратив товарний вигляд, а також йому прийшлось нервувати через відсутність коштів для ремонту автомобіля. При цьому відповідач втік з місця пригоди та не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. Позивач нервував, через те, що він був змушений звертатись до правоохоронних органів, щоб встановити особу, яка вчинила ДТП та шукав спеціалістів для проведення автотоварознавчого дослідження та ремонту даного автомобіля Частиною першою ст.23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у т.ч.: - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини третьої зазначеної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд приходить до висновку, що з урахуванням характеру вчиненого відповідачем правопорушення внаслідок якого було пошкоджено майно позивача, залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди, необхідність позивача витрачати час для виклику працівників поліції та проведення відновлювального ремонту автомобіля за власні кошти, перенесених душевних переживаннях внаслідок тимчасового погіршення товарного вигляду належного йому майна, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір грошового відшкодування моральної шкоди обґрунтовано визначено позивачем у сумі 2000 грн. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивача, який є інвалідом ІІ групи було звільнено від сплати судового збору, відповідно з відповідача стягується на коисть держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ч.2 ЦК України та

Outcome: partial