Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] 14.08.2019р. звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість франшизи у розмірі 2 000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з ПрАТ СК «Галицька» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 82 016,00 грн.; стягнути з [PERSON] та ПрАТ СК «Галицька» на користь [PERSON] судові витрати та витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди у розмірі 82 016,00 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2019р. вказану цивільну справу передано на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2019р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ СК «Галицька» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди прийнято до провадження судді Басової Н.В. Позов мотивований тим, що 17.05.2019р. о 20:10 год. в Дніпровському районі Дніпропетровської області (смт. Карнаухівка) на автодорозі Н-08 [PERSON] , керуючи належним йому на праві власності автомобілем Мітсубісі Натіва, д.н.з. [NUMBER] , не переконався, що це буде безпечним, виїжджаючи із другорядної дороги не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2, не пропустив належний позивачу автомобіль Кіа Серато, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого трапилось ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2019р. [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. За наслідками ДТП позивачу як власнику транспортного засобу завдано майнову та моральну шкоду. Водночас, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», як страховик [PERSON] , не здійснила виплату позивачу страхового відшкодування, а сам [PERSON] не відшкодував позивачу розмір франшизи та витрати на проведення експертного дослідження Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити та справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять від нього заяву, в якій він позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього 12 000,00 грн. Відповідач ПрАТ СК «Галицька» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Відзив на позов суду не надало. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/2072/19 від 19.06.2019р., яка набрала законної сили 01.07.2019р., встановлено, що 17.05.2019р. о 20:10 год. в Дніпровському районі смт. Карнаухівка на а/д Н-08 водій [PERSON] в порушення п. 1.5 ПДР України, керуючи автомобілем Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] , не переконався, що це буде безпечним, виїжджаючи із другорядної дороги не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 рух без зупинки заборонено, не пропустив автомобіль Кіа, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по дорозі Н-08. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищевказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.5). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Kia «Cerato», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 10), а отже він є належним позивачем у справі за вимогами про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ №4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Оскільки [PERSON] на момент ДТП правомірно управляв автомобілем Mitsubishi «Nativa», д/н [NUMBER] , суд доходить висновку, що він є належним відповідачем за вимогами про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Водночас, якщо цивільно-правова відповідальність власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки застрахована, у разі настання страхового випадку завдана шкода відшкодовується страховиком у межах ліміту відповідальності, встановленого договором або законом. На час ДТП автомобіль Mitsubishi «Nativa», д/н [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№ АМ 5162136, укладеним між ПрАТ СК «Галицька» та [PERSON] . Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до висновку експерта № 3306/19/19 від 26.06.2019р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Kia «Cerato», д.н.з. [NUMBER] , складає 84 016,79 грн. (а.с.29). Враховуючи, що розмір франшизи згідно з вищевказаним страховим полісом становить 2 000,00 грн., суд доходить висновку, що сума належного позивачу відшкодування відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV становить 82 016,79 грн. (84 016,79 грн. - 2 000,00 грн.). За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ СК «Галицька» не виплатила позивачу страхове відшкодування, а відтак суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з ПрАТ СК «Галицька» на користь позивача 82 016,79 грн. в якості страхового відшкодування та з [PERSON] на користь позивача 2 000 00 грн. франшизи. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Окрім того, враховуючи, що розмір збитків встановлюється судом на підставі висновку експерта вартість якого сплачено позивачем у розмірі 2 500,00 грн., суд доходить висновку про достатність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача вартості понесених збитків для відновлення свого порушеного права у розмірі 2 500,00 грн. Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Повно та всебічно дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди позивачу, розміру і глибину душевних страждань позивача, пережитих останнім у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та зміною звичайного укладу життя, взявши до уваги необхідність позивачу докладати зусилля для захисту і поновлення своїх прав у судовому порядку, а також те, що [PERSON] не заперечує проти відшкодування такої шкоди позивачу, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти у сумі 10 000,0 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved