Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах дитини: [PERSON] звернулася до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Фрунзівського районного суду Одеської області № 2-180/2011 від 08.11.2011 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , зі стягнення у твердій грошовій в розмірі 600 гривень, щомісячно, на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що виконавчим листом Фрунзівського районного суду Одеської області від 08.11.2011 року № 2-180/2011 [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Вказані аліменти відповідач сплачує нерегулярно. Станом на 28.05.2019 року розмір заборгованості відповідача по аліментах становить 2 496, 44 грн. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її здоров`ям, навчанням. На даний час позивач не працює, оскільки займається доглядом за другою дитиною до трьох років. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дочки значно зросли, оскільки дитина росте, ходить до школи, отже на її утримання необхідні більші витрати, тому позивач вважає за необхідне змінити розмір аліментів на її утримання та вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач у судові засідання не з`явився та у визначений в ухвалі суду від 27.06.2019 року строк, відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 25 червня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано про, що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 43 від 14.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 14.10.2009 року. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2007 року. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виданими Захарівською селищною радою Захарівського району Одеської області від 25.10.2017 року № 5920; від 21.05.2019 року № 2665; від 21.05.2019 року № 2666; від 21.05.2019 року № 2667. Дочка росте здоровою, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Захарівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.04.2019 року № 215. Згідно виконавчого листа Фрунзівського районного суду Одеської області від 08.11.2011 року № 2-180/2011 [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Вищевказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконання у Великомихайлівському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Аліменти відповідач сплачує нерегулярно, оскільки згідно розрахунків заборгованості по аліментах Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.08. 2017 року та від 28.05.2019 року станом на 28.05.2019 року розмір заборгованості відповідача по аліментах становить 2496, 44 грн. У зв`язку з одруженням 18 червня 2016 року позивачем змінено прізвище з « [PERSON] » на «[PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2016 року. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її здоров`ям, навчанням. Позивач не працює, оскільки займається доглядом за сином до трьох років [PERSON] , [INFO] . Самостійно позивач не має фінансової можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дочки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2018 року по 21.12.2018 рік. Позивач зазначає, що всі матеріальні витрати пов`язані з підтриманням належного рівня життєдіяльності спільної з відповідачем дитини позивач здійснює самостійно з врахуванням нерегулярно отриманих від відповідача аліментів. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дочки значно зросли, оскільки дитина росте, ходить до школи, отже на її утримання необхідні більші витрати, тому позивач вважає за необхідне змінити розмір аліментів на її утримання та вимушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини та ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяці для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня 2218 гривень. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 6-143цс13: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2011 року про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] та на момент звернення позивача з цим позовом до суду, матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки позивач ніде не працює, займається доглядом за сином до трьох років, не має фінансової можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дочки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2018 року по 21.12.2018 рік. Отже, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, тому позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, на стягнення у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved