Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 8 по вул. Задвір верхня, що в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 13 червня 2015 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач посилалася на те, що по документах архівного фонду «[PERSON] сільська рада» у по господарських книгах за 1991 рік значиться господарство [PERSON], [INFO], - голова сімї, разом з яким проживали: [PERSON], [INFO], - дружина, які були членами колгоспного двору. 04 грудня 2010 року померла мати Позивача [PERSON], яка за життя залишила заповітне розпорядження на все своє майно своєму синові (братові Позивача). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] [INFO], - чоловік; [PERSON] [INFO], - син; [PERSON] [INFO], - донька. [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13 червня 2015 року помер батько Позивача [PERSON], який за життя залишив заповітне розпорядження на все своє майно в користь своєї доньки (Позивача). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] [INFO], - син; [PERSON] [INFO], - донька. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач спадщину після смерті батька прийняла, однак не оформила свої спадкові права на майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Відповідач не має наміру спадкувати вказаний житловий будинок, так як при написанні заповіту батьки не знали про належність будинковолодіння до колгоспного двору, вказана обставина зясувалася лише при зверненні Позивача в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини для оформлення спадкових прав, тому у неї виникла необхідність звернення до суду. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву в якій просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач подав заяву в якій проти позову не заперечив. Розглянувши позовну заяву, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1991 року виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Колодіївка по вулиці Задвір-верхня за №8 належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів №52 від 24 вересня 1991 року. Згідно реєстраційного напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 2-х членів, записаний 30 вересня 1991 року в реєстрову книгу № 2 стор. № 127 за реєстром № 161. Згідно з довідкою Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 14 березня 2016 року №158, по документах архівного фонду «[PERSON] сільська рада» у по господарських книгах за 1991 рік значиться господарство [PERSON], [INFO], голова сімї, разом з яким проживали: [PERSON], [INFO], дружина. Довідка видана на підставі фонду №54. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а ч. 6 постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці будинковолодіння по вул. Задвір верхня, 8 в с. Колодіївка, Підволочиського району, Тернопільської області, як членам колгоспного двору. 15 грудня 2004 року за реєстровим №5790 державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт [PERSON] [INFO], уродженки та жительки с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, ІПН [NUMBER], відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, включаючи усі належні грошові заощадження (суми з відсотками по них) у відповідних банківських установах заповіла в користь [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №107693, виданого 04 грудня 2010 року Колодіївкською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, 04 грудня 2010 року померла [PERSON]. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Підволочиського району від 18 березня 2011 року, на день смерті [PERSON], померлої 04 грудня 2010 року та шість місяців по тому разом з нею у житловому будинку №8 по вул. Задвір верхня в с. Колодіївка Підволочиського району були зареєстровані: чоловік померлої [PERSON], [INFO], та донька померлої [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що Відповідач частково прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 04 грудня 2010 року, а саме лише земельну ділянку для ведення тованого сільськогосподарського виробництва площею 2,44 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області 01 серпня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №648, спадкова справа №6/2011. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №189535, виданого 15 червня 2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, 13 червня 2015 року помер [PERSON]. 15 грудня 2004 року за реєстровим №5789 державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] та жителя [INFO], ІПН [NUMBER], відповідно до якого останній на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, включаючи усі належні йому грошові заощадження (суми по належних йому рахунках) у відповідних банківських установах заповів в користь [PERSON]. Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивач спадщину після смерті батька [PERSON] (свідоцтво про народження серія VІІ-УР №1298831, видане 15 жовтня 1966 року) прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області №81 від 14 березня 2016 року, згідно якої [PERSON] дійсно похоронила свого батька, [PERSON], який помер 13 червня 2015 року, до дня смерті проживала разом з ним і доглядала його. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 14 березня 2016 р., довідкою про технічний опис обєкта нерухомого майна №48 від 14 березня 2016 року, виданими БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку за адресою вул. Задвір верхня, 8 в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області значиться [PERSON]. Свідоцтво про право власності 30.09.1991 року [PERSON] с/радою на підставі рішення виконкому №52 від 24.09.1991 року. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори від 16 березня 2016 року №233/01-16, Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул. Задвір-верхня в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області після смерті батька [PERSON], який помер 13 червня 2015 року, у звязку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане будинковолодіння. З огляду на вказане Позивач, яка після смерті батька [PERSON] спадщину прийняла, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане будинковолодіння не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved