Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати [PERSON] , [INFO] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження № 409 від 06 серпня 2009 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «Батьки» батьком дитини замість « [PERSON] » записати « [PERSON] громадянин України». В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач та відповідач проживали разом однією родиною, вели спільне господарство без реєстрації шлюбних відносин у період з січня місяця 2007 року по серпень місяць 2009 року. Проживаючи разом, а точніше у 2007 році позивач завагітніла, але виявилося, що вагітність була позаматкова і її змушені були оперувати. Після чого повідомили, що надалі, якщо вона знову захочу завагітніти, то буду змушена робити екстракорпоральне запліднення (ЕКЗ). У 2008 році позивач разом з відповідачем звернулася до лікарів у місто Чернігів, де пройшли всі обстеження і їх направили по державній програмі в місто Івано-Франківськ в ДЗ «Прикарпатський центр репродукції людини» для проведення екстракорпорального запліднення. Після проведення ЕКЗ позивач завагітніла. [INFO] позивач народила сина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2009 року. Біологічним батьком дитини являється відповідач, однак він відмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, і тому запис про народження дитини було зроблено відповідно до частини першої Статті 135 Сімейного кодексу України від 28 січня 2021 року, тобто прізвище позивача, а ім`я по батькові вказане відповідача. Після народження сина сторони припинили проживати разом та їх сімейні відносини теж припинилися. У червні 2021 року позивач вирішила повідомити сину, хто є його біологічним батьком. До відповідача звернулася із проханням офіційно визнати факт його батьківства, але отримала відмову і тому змушена звернутися до суду в інтересах малолітнього сина - [PERSON] про визнання батьківства. Від відповідача відзив, а від третьої особи у справі пояснення на позов не надходили до суду. II. Процесуальні дії та рішення суду. 27.07.2021 року ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду відкрито провадження для розгляду у загальному порядку. 24.09.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно у вказаний позивачем період вони проживали разом, оскільки остання не могла завагітніти, вони звернулися в ДЗ «Прикарпатський центр репродукції людини» для проведення екстракорпорального запліднення, при цьому відповідач був як донор, після проведення ЕКЗ позивач завагітніла. Представник третьої особи у справі не з`явилися у судове засідання, про час, дату і місце якого повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2009 року [PERSON] народився [INFO] (а.с.5). Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.8-9). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно копії виписки з карти допоміжних репродуктивних методик № 1182 від 15.07.2021 року вих. № 129, видана ДЗ « Прикарпатським центром репродукції людини», підтверджено факт звернення позивача та відповідача до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення курсу лікування безплідності методами допоміжних репродуктивних технологій за абсолютними показаннями. Проведена спроба ЗІВ з спермою [PERSON] , [INFO] в кріоциклі проведено перенос 3 ембріонів. Після переносу позивач завагітніла, виносила та народила здорову дитину (а.с.10-12). IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що державну реєстрацію народження [PERSON] проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved