Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач-1) [PERSON] (далі Позивач-2) в позовній заяві просять визнати за ними в рівних долях право власності в порядку спадкування земельної ділянки, на яку було видано свідоцтво про право власності за законом на їх покійну матір [PERSON], смерть якої настала 13.12.2003 року. Позовні вимоги мотивують тим, що після смерті матері, відповідно до державного акту залишилась спадкова земельна ділянка площею 2.8300 га., що розташована на території Височанської сільської ради за межами населеного пункту с. Високе Тетіївського району Київської області. Позивач-2 своєчасно прийняв спадщину, оскільки на день смерті матері проживав разом з нею. Оформити права власності на земельну ділянку Позивачі не можуть, так як державний акт про право на земельну ділянку був виготовлений після смерті матері 11.01.2006 року. Вони подали заяви до державного нотаріуса про оформлення права власності на спадкове майно, але постановою від 07.11.2014 року, їм було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадкового майна, через те, що державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий після смерті матері. Інші спадкоємці відсутні. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги змінив, посилаючись на те, що 29.10.2015 року, його брат [PERSON] помер, а тому просить виконуючи волю спадкодавця визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті матері. Представник Височанської сільської ради Тетіївського району Київської області в судове засідання не прибув, в заяві просить справу слухати у відсутності представника, заперечень проти позову не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача-1, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки їх визнав відповідач і встановлені судом обставини підтверджують, що [PERSON], яка померла 13.12.2003 року була матірю Позивача-1 та Позивача-2. На день смерті мати Позивачів, відповідно до сертифікату Серії КВ № 0095308, мала право на земельну частку пай розміром 3.3 в умовних кадастрових гектарах, яка була розташована на території Височанської сільської ради Тетіївського району. Після смерті матері Позивачів [PERSON], на її імя 11.04.2006 року був виданий Державний акт на право власності на землю Серії ЯБ № 308436. Позивач-2 своєчасно прийняв спадщину, оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України на час відкриття спадщини постійно проживав с спадкодавцем. Маючи бажання переоформити спадщину, Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про оформлення в рівних долях спадкової земельної ділянки, але їм було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Державний акт на право власності на землю Серії ЯБ № 308436, був виданий 11.01.2006 року, після смерті спадкодавця, яка померла 13.12.2003 року. Під час знаходження справи в суді Позивач-2 26.10.2015 року помер. Разом з тим, як вбачається із постанови державного нотаріуса №1079 від 07.11. 2014 року, ще до смерті Позивач-2, який фактично прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, не заперечував про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його брата Позивача-1. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями представника позивача, копіями - паспорту, свідоцтв про народження та шлюб Позивача-1, Позивача-2 (а.с.8,10-14), копіями свідоцтв про смерть [PERSON] (а.с.9) та [PERSON] (а.с.69), копіями державного акту на право власності на земельні ділянки та сертифікатом на земельну частку пай (а.с.9,55), копією постанови державного нотаріуса № 1079/02-31 від 07.11.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних (а.с.15). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. По скільки Позивач-2, як син померлої, відповідно до положень ст.1261, ст.1268 ЦК України отримав право на прийняття спадщини за законом, а тому відповідно до ст.ст.1216,1268,1274 ЦК України він мав право на оформлення за ним право власності на спадкове майно, а саме на спадкову земельну ділянку. Як встановлено судом Позивач-2, відповідно до вимог ч.2 ст.1274 ЦК України, мав право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців. Проте, що Позивач-2 в листопаді 2014 року не заперечував та клопотав про визнання права власності на 1\\2 частину спадкового майна за Позивачем-1, свідчить постанова державного нотаріуса №1079 від 07.11. 2014 року. А тому на думку суду, враховуючи те, що Відповідач-2 помер, та приймаючи до уваги, що спадкоємців першої черги за законом у померлого Відповідача-2 не було, Відповідач-1 є його рідним братом, спадкоємцем другої черги за законом, за яким Відповідач-2 просив визнати право на спадкову земельну ділянку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved