Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] 15.08.2016 звернулась до Тульчинського районного суду з позовом до [PERSON], Тульчинської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.03.2015 померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Тульчинський район, смт.Шпиків, вулиця Бакайна,49. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла вона та [PERSON] шляхом подачі заяв в Тульчинську держану нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті спадкодавця в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Вона є рідною сестрою покійного чоловіка спадкодавця [PERSON], яка померла 23.03.2015 та відповідно перебувала на утриманні спадкодавця у період часу з 01.03.2010 по 23.03.2015, оскільки отримувала від спадкодавця, як непрацездатна особа, матеріальну допомогу, яка була основним джерелом для існування, а тому відповідно до ч.2 ст.1265 ЦК України вона є спадкоємцем пятої черги за законом. Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.09.2015, яке скасоване апеляційним судом Вінницької області, [PERSON] проживав разом із спадкодавцем однією сімєю з початку 2000 року по грудень 2014 року. Так як [PERSON] померла 23.03.2015, а [PERSON] проживав із спадкодавцем однією сімєю до грудня 2014 року, тобто не проживав разом із спадкодавцем до часу відкриття спадщини однією сімєю, що не відносить його до спадкоємців четвертої черги, а отже не дає права на спадкування після смерті [PERSON] Однак Тульчинською державною нотаріальною конторою 27.01.2017 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Шпиків, вулиця Бакайна,49, як спадкоємцю четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. [PERSON] не мав права на спадкування майна після смерті [PERSON], оскільки не являється спадкоємцем жодної із черг у відповідності до норм Цивільного кодексу України, тому свідоцтво про право на спадщину № 1-100 від 27.01.2016 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори видано всупереч вимога закону. Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON], як нотаріус, що виконує функції реєстратора прав на нерухоме майно в процедурі видачі свідоцтва про право на спадщину прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( відкриттям розділу ), індексний номер 27963996 від 27.01.2016, що стало підставою для внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна про реєстрацію права власності на житловий будинок № 49, що по вулиці Бакайна в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області за [PERSON] В звязку з наведеними обставинами просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.01.2016 за № 1-100 на імя [PERSON], щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою Вінницька область Тульчинський район, смт. Шпиків вулиця Бакайна, 49 у звязку зі смертю [PERSON], померлої 23.03.2015 та скасувати його. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 27963996 від 27.01.2016 року [PERSON], державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна про реєстрацію права власності на житловий будинок № 49 по вулиці Бакайна, в смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області за [PERSON] та стягнути з відповідачів на її користь понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечує проти визнання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] недійсним та його скасування, оскільки дійсно з останньою на день її смерті не проживав. Відповідач державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і не повідомив суд про причини своєї неявки. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 23.03.2015 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 317155 (а.с.10 ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, в склад якого входить житловий будинок № 49 по вул. Бакайна в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Має подати нотаріусу, або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі заяв в Тульчинську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у шестимісячний строк ( а.с.61,69 ). Відповідач [PERSON] відповідно до рішення Тульчинського районного суду від 13.01.2017 проживав однією сімєю з [PERSON], яка померла 23.03.2015, без реєстрації шлюбу у період з 21.06.2006 по 25.11.2014. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] до часу відкриття спадщини до 23.03.2015 однією сімєю, що не відносить його до спадкоємців четвертої черги, а отже не дає права на спадкування після її смерті. [PERSON] також звернулась з письмовою заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 49 по вул.Бакайна в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, так як вона вважає, що є спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 23.03.2015 ( а.с.12 ). Однак державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок видано [PERSON], оскільки він являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], про що було повідомлено листом від 01.08.2016 за вих. 434/02-14. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки [PERSON] не мав права на спадкування майна після смерті [PERSON], так як не являвся спадкоємцем жодної із черг у відповідності до норм цивільного законодавства України, то свідоцтво про право на спадщину № 1-100 від 27.01.2016 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори видано всупереч вимогам закону, а тому є підстави для визнання його недійсним. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, номер інформаційної довідки 65250604 від 07.08.2016, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Шпиків, вулиця Бакайна,49 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 1-100 видане 27.01.2016 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON], підстава внесення запису в реєстр прав на нерухоме майно стало рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу ), індексний номер 27963996 від 27.01.2016 державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON], що виконує функції реєстратора прав на нерухоме майно в процедурі видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с. 18) Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус. Згідно ч.1 ст.11 вищевказаного закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON], як нотаріус, що виконує функції реєстратора прав на нерухоме майно в процедурі видачі свідоцтва про право на спадщину прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу ), індексний номер 27963996 від 27.01.2016, що стало підставою внесення запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна про реєстрацію права власності на житловий будинок № 49 по вул.Бакайна в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області за [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч.2 ст.26 даного закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч.6 ст.37 цього закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В звязку з вищевикладеним, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі1653,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved