overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] 27.11.2014 р. звернувся до Московського суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. В суді позивач вточнив позовні вимоги, вказавши в обґрунтування наступнє. Він та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частини кожному. Квартира складається з 3-х кімнат:літ.7, жилою площею 13 кв.м., літ.8, жилою площею 14,8 кв.м. з балконом, літ.9, жилою площею 16 кв.м. з балконом; кухні літ.4, площею 6,7 кв.м., ванни літ.3, площею 2,1 кв.м., туалету літ.2, площею 1,2 кв.м., коридору літ.1 площею 9,1 кв.м. та вбудованих шаф літ.5, лі.6. Просить надати в йому в користування жилу кімнату лит.9, жилою площею 16 кв.м. з балконом, що менш ніж припадає на його ідеальну частку; приміщення кухні, коридору,туалету, ванної, вбудованих шаф залишити у спільному користуванні всіх власників. Відповідач позовні вимоги визнав, вказав суду, що позивач дійсно є власником 1/2 частки зазначеної квартири, але, вважає, що спір необхідно було б вирішити мирним шляхом, для чого він неодноразово приймав зі свого боку відповідні кроки. Вислухавши сторони, вивчивши надані письмові докази, суд приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], [PERSON] в рівних частках, тобто, по ? частини кожному. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що містяться в матеріалах цивільної справі. Зазначена квартира складається з 3-х жилих кімнат: літ.7, жилою площею 13 кв.м., літ.8, жилою площею 14,8 кв.м. з балконом, літ.9, жилою площею 16 кв.м. з балконом; кухні літ.4, площею 6,7 кв.м., ванни літ.3, площею 2,1 кв.м., туалету літ.2, площею 1,2 кв.м., коридору літ.1 площею 9,1 кв.м. та вбудованих шаф літ.5, лі.6. , що впливає з технічного паспорту на квартиру, виданного міськБТІ 30.09.2014 р. Відповідно до ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Позивач просить встановити порядок користування квартирою та надати йому в користування жилу кімнату лит.9, жилою площею 16 кв.м. з балконом. Відповідач (співвласник майна) проти запропонованого порядку користування спільним майном не заперечував. Суд приходить до висновку, що запропонований порядок користування квартирою суттєво не порушить права інших співвласників, тому, належить затвердженню. Приміщення в квартирі: кухні, коридору,туалету, ванної, вбудованих шаф суд залишає у спільному користуванні всіх власників. При цьому, суд враховує, що на прохання сторін ним під час судового розгляду надавався час для вирішення спору мирним шляхом, але, сторони згоди між собою стосовно врегулювання питання щодо сумісного володіння, користування, розпорядження спільним майном- не дійшли. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін…» Тому, позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] 27.11.2015 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не працює, має нерегулярний мінливий дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] 27.11.2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2014 року. [PERSON] участі у виховання сина не бере, коштів на його утримання не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та находиться на повному її утриманні. Відповідач офіційно працює в Ленінському МВ УДСО, добровільно не бажає піклуватися про матеріальне забезпечення дитини, ухиляється від своїх обовязків по утриманню дитини, тому просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] 27.11.2015 року звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 25.07.2007 року на користь [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В даний час в нього змінився сімейний стан, 21.12.2010 року та 28.06.2014 року в нього народилися доньки Аріна та Вероніка, 02.07.2007 року він звільнений з роботи, а тому просить змінити розмір аліментів на 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, просив змінити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на дочку [PERSON] на 500 грн., та справу розглядати за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяву, в якій позов про зміну розміру стягуваних з позивача аліментів на дочку [PERSON] з 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку щомісячно на 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття визнали, просили справу розглядати за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] 27. 11. 2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19. 04. 1990 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у г/о ЗАГС Черкаси, актовий запис № 715. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з весни 2014 року. Сімя розпалася і примирення не можливе, спільного господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і позивач поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] 27.11.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.05.2012 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №443. Сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Можливості примирення не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Миритися з відповідачем не бажає. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Понесені нею витрати на сплату судового збору просить стягнути з відповідача. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем проживанням, зареєстрованим у встановленому законом порядку. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 03.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, 03.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 443. Позивач та відповідачка є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.06.2013 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Згідно змісту позовної заяви сторони з вересня 2014 року припинили подружні стосунки та спільне проживання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї, вважає, що їх шлюб носить формальний характер та створює перешкоди в її особистому житті. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] 27.11.2015 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.02.2003 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, зловживання ним ним алкогольними напоями, з приводу чого між ними постійно виникали непорозуміння, конфлікти та сварки, що призвело до того, що протягом останнього часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення між ними неможливе, їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить суд розірвати їх шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 22.02.2003 року, від якого мають неповнолітніх дітей, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження дітей. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивачка у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] 27.12.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що в період з 12 серпня 2006 року по 07.12.2015 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Адвокат позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти з дати винесення рішення - з 01.02.2017 року. Просила задовольнити позов. Відповідач в судовому не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 12 серпня 2006 року по 07 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дітей, [PERSON] являється їх батьком. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач повністю визнав уточнені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] 27.12.2017 року звернулась в Богородчанський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що 07.02.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем, хоч фактично у шлюбних стосунках жили з 2010 року і ще до реєстрації шлюбу нею було народжено двоє дітей Сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Протягом останнього часу шлюбні стосунки не складаються. У сімї виникали постійні сварки та непорозуміння, тому припинили спільне проживання і протягом останніх півроку взаємин не підтримують. Шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, вказав, що стосунки, які склались із дружиною, виключають можливість збереження шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.02.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №10. Подружжя є батьками двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачкою. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки і протягом останніх півроку проживають порізно. Взаємини, які склались та існують між подружжям, свідчать про те, що шлюб існує лише формально. Жодна із сторін не бажає примирення, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] 27 березня 2014 р. звернулася до суду з указаною заявою, у якій просить установити той факт, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO]. Установлення даного факту їй необхідне для вирішення питання про отримання одноразової грошової допомоги після смерті чоловіка. У судовому засіданні представник заявник вимоги підтримав. Представники заінтересованих осіб проти задоволення вимоги не заперечували. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу заявниця уклала шлюб із [PERSON] (а.с. 5). Проте згідно копій пенсійного посвідчення, паспорта ім'я її чоловіка зазначено як «[PERSON]» (а.с. 7) Згідно свідоцтва про смерть чоловік заявниці помер [INFO] (а.с. 9) Заявниця зверталась до заінтересованої особи із заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», про те у проведенні зазначеної виплати їй було відмовлено листом через те, що ім'я померлого чоловіка зазначене у паспорті не співпадає із зазначеним у свідоцтві про шлюб. Установлення факту родинних відносин має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє їй в подальшому реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п. 1, ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] 27 березня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 01 травня 1973 року. З жовтня 2012 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, тому просив суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 травня 1973 року в Виконавчому комітеті Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 24. З жовтня 2012 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо, позивач має іншу сім'ю, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved