Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа: Попільнянська районна філія Житомирського обласного центру зайнятості (далі - Третя особа) про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити дії в якому вказує, що 20 жовтня 2014 року між ним та Відповідачем було укладено трудовий договір № 06171400123 (далі - Договір), за умовами якого Позивача прийнято на посаду юриста, про що в його трудовій книжці зроблено запис № 05 від 20 жовтня 2014 року, того ж дня даний Договір зареєстровано у Третьої особи. 06 квітня 2017 року Позивача було звільнено з посади за власним бажанням, 10 травня 2017 року Позивача було прийнято на посаду юриста консультанта. 16 листопада 2017 року Позивача було звільнено за власним бажання, про що внесено відповідний запис в трудову книжку. Відповідно до даних Третьої особи, трудовий договір між Позивачем та Відповідачем не розірвано, а встановити місце знаходження Відповідача неможливо. Позивач зазначає, що він та Відповідач знаходяться у договірних відносинах, на підставі укладеного між ними 24 жовтня 2014 року безстрокового договору, за умовами якого Відповідач зобов`язався надати Позивачу роботу юриста та оплачувати її, а Позивач зобов`язався виконувати роботу, а в подальшому Позивач звільнився з роботи. В зв`язку з відсутністю Відповідача, Позивач не має можливості зняти з реєстрації трудовий договір у встановленому законодавством порядку, а тому право Позивача на працю, на оплату праці та здійснення обов`язкових соціальних внесків, порушено Відповідачем, який не зняв з реєстрації трудовий договір у встановленому порядку. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати трудовий договір, укладений 24 жовтня 2014 року між ним - [PERSON] та ФОП [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 2014 року за № 06171400123 у Попільнянській районній філії Житомирського обласного центру занятості та зобов`язати Попільнянську районну філію Житомирського обласного центру занятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 24 жовтня 2014 року між ним - [PERSON] та ФОП [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 2014 року за № 06171400123 у Попільнянській районній філії Житомирського обласного центру занятості. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. /а.с.33/ Відповідач в судові засідання 22 вересня 2020 року та 02 жовтня 2020 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 347/900/20/6964/20 вих. від 31 серпня 2020 року та № 347/900/20/8187/20 вих. від 22 вересня 2020 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач - [PERSON] був повідомлений про судові засідання, які відбудуться 22 вересня 2020 року о 09.30 годині та 02 жовтня 2020 року о 08.30 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини четвертої статті 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 01 серпня 2013 року, [PERSON] : - 20 жовтня 2014 року прийнято на роботу на посаду юриста в ФОП [PERSON] ; - 04 квітня 2017 року звільнено з посади юриста за власним бажанням; - 10 травня 2017 року прийнято на роботу на посаду юриста консультанта ФОП [PERSON] ; - 16 листопада 2017 року звільнено з посади юриста консультанта за власним бажанням. /а.с.6/ Як вбачається з трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю № 06171400123 від 24 жовтня 2014 року, Фізична особа - [PERSON] та Працівник - [PERSON] , уклали між собою безстроковий трудовий договір на невизначений строк, трудовий договір зареєстрований 24 жовтня 2014 року за № 06171400123 в Попільнянському районному центрі зайнятості. /а.с.7/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 43 Конституції України гарантовано кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно статті 24-1 КЗпП України (чинної на час укладення Договору), у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Абзацом першим пункту 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 (далі - Порядок) передбачено, що укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Частиною першою статті 38 КЗпП України врегульовано, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно пункту 8 Порядку врегульовано, що в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. (пункт 9 Порядку) Судом встановлено, що Договір, укладений між Позивачем та Відповідачем не розірвано, а лише зроблено запис в трудовій книжці Позивача про його звільнення та Позивач позбавлений можливості особисто розірвати Договір за власною ініціативою. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на те, що трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, Позивач позбавлений можливості самостійно зняти договір з його реєстрації і захистити своє порушене право, а тому за вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню і як наслідок, зазначений трудовий договір підлягає зняттю з реєстрації. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивачем [PERSON] при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 840.80 гривень /а.с.11/, який підлягає стягненню з Відповідача на його користь.

Outcome: approved