Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] 15 липня 2019 року звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач у своєму позові посилався на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2011 року, від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на життя, обов`язки подружжя в сім`ї, ведення домашнього господарства. З серпня 2018 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сім`я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Просив шлюб розірвати. У своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити у підготовчому засіданні, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, спір щодо сумісно нажитого майна на теперішній час відсутній. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2011 року, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 82 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Сімейні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на життя, обов`язки подружжя в сім`ї, ведення домашнього господарства. З серпня 2018 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сім`я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Відповідач у своїй заяві від 2 жовтня 2019 року позовні вимоги визнала. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, проживає окремо, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем, спір щодо сумісно нажитого майна на теперішній час відсутній, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано під час підготовчого засідання відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп (768 гривень 40 коп х 50 % = 384 гривень 20 коп). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп (768 гривень 40 коп х 50 % = 384 гривень 20 коп), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved