Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї, яка видана Покровською міською радою, у даному будинку зареєстровані позивач, її син [PERSON], [INFO], та чоловік [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з липня 2013 року в зазначеному будинку не проживає та не з'являється, оскільки проживає в Російській Федерації, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком, та зняти його з реєстрації. В підготовче засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. [PERSON]. (далі - відповідач) в судове засідання не з'явився, засобами електронного зв'язку надіслав на адресу суду заяву, за змістом якої позов визнає та просить його задовольнити. Треті особи, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з'явились, представник ЦНАП м.Покровська надав лист, за змістом якого просить розглянути справу без участі його представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132796870 від 01.08.2018 позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано на підставі договору дарування №6323 від 13.11.2002 (а.с.9-10). За змістом довідки-акту від 06.07.2018, виданої Покровським ККСН, за адресою - [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.12). Розв'язуючи спір, враховуючи доведені письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, суд зазначає таке. Зважаючи на приписи ст.334 ЦК України, позивач набув право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, позов підлягає задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, [ADDRESS]. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалась.

Outcome: partial