Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

29 січня 2018 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 25 грудня 2007 року вона уклала шлюб із громадянином [PERSON] та від вказаного шлюбу у них народилася донька [PERSON]. Спільне життя у неї з відповідачем на склалося і вони в судовому порядку шлюбні відносини розірвали. У своєму позові позивачка зазначає, що після народження доньки вона постійно проживала разом зі своїми батьками, а на даний час проживає разом зі своїм новим чоловіком [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми. Також позивачка вказує, що відповідач знаючи про батьківські обов'язки по вихованню своєї дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та з часу народження доньки жодного разу не провідав її, не надав фінансової допомоги і взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини. В зв'язку з вищевикладеним просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заявою від 22.03.2018 року позивачка просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 22.03.2018 року. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа - служба у справах дітей Коломацької РДА в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без участі представника служби у справах дітей Коломацької РДА та проти задоволення даного позову не заперечувала. Суд, врахувавши думку позивача, викладену у його відповідній заяві, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 5457, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.07). Згідно висновку Коломацької РДА Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 22.01.2018 року за № 01-44/215, у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою, а [PERSON] ухилявся від виконання батьківських обов'язків, з дня народження доньки (а.с. 11). Як вбачається з довідки № 1056 від 29.11.2017 року виданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» [PERSON], [INFO] спостерігається у вищевказаному закладі та за медичною допомогою дитини звертається у супроводі матері (а.с. 13). Згідно характеристики учениці Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] вбачається, що вона навчається у школі з 2015 року, її мати [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, підтримує контакти з класним керівником, її батько [PERSON] у школі не буває, батьківські збори не відвідує, з класним керівником не спілкується (а.с. 15). Відповідно до довідки Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області від 30.11.2017 року № 1641, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO] та остання знаходиться на утриманні у позивачки (а.с.12). Як видно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1027, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.12.2010 року та після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON] (а.с. 09). Згідно з актом про встановлення факту проживання громадянина від 12.12.2017 року, встановлено що гр. [PERSON] з 2007 року по 2008 рік проживав за адресою: [ADDRESS] мешкав із [PERSON] та вів із нею сумісне господарство. (а.с.14). Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи наведені факти, суд приходить до висновку про ухилення [PERSON] від виконання ним батьківських обов'язків по вихованню його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], і діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне відповідно до ст. ст. 164, 166 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини та, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, стягнути аліменти на її утримання. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, покласти на відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved