Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

30.12.2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку [PERSON] звернулась до суду з позовом щодо поділу спільного майна у якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], іншу 1/3 частину зазначеної квартири залишити у власності [PERSON] Позов мотивований перебуванням з відповідачем у шлюбі, народженням [INFO] року від шлюбу дитини - [PERSON], набуттям у шлюбі майна у вигляді спірної квартири, правом на поділ даного майна з відступленням часток враховуючи інтереси дитини. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені у ньому. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Суд зважає на кожну неявку відповідача у судові засідання при належному повідомленні та не приймає до уваги дане клопотання, оскільки поважність причини повторної неявки не має значення для мети ухвалення рішення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 843 та видане відповідне свідоцтво (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1990 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру [ADDRESS]. Дана квартира була набута 27.03.2014 року на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON].(зареєстрований в реєстрі за № 875). [PERSON] надавала нотаріальну згоду на купівлю квартири (а.с.169). Право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстроване, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51224819 від 29.12.2015 року (а.с.12-13). Згідно довідки Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» № 227 від 17.06.2016 року сторони та їхня малолітня дитина зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.131). На підтвердження наявності доходу, кошти від якого як зазначає позивач, були спрямовані на купівлю спірної квартири надає довідку Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва згідно якої позивач перебуває на обліку як фізична особа - підприємець та сплачує податки з 15.11.2007 року, її дохід за період з 01.01.2012 року по 31.12.2015 року склав 1813301,00 грн.(а.с.118). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналогічна позиція висвітлена у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Позивач просить при поділі спірної квартири відступити від засад рівності часток подружжя, посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. На підтвердження даної обставини позивач надає ухвалу судді Святошинського районного суду м. Києва Сенька М.Ф. про відкриття провадження від 25.05.2016 року за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.111). Враховуючи вищезазначені норми законодавством передбачено право відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна у виключних випадках. Суд вважає, що встановлена обставина не сплати відповідачем аліментів є таким випадком, який надає право на відступлення від рівності часток при поділі спільної сумісної власності подружжя, оскільки сам факт відсутності надання відповідачем аліментів позивачу для утримання їх спільної дитини, як і недостатність розміру аліментів для забезпечення розвитку дитини за ч.3 ст. 70 СК України, є тією умовою за якою частка майна позивача з якою проживає дитина може бути збільшена. А тому суд враховуючи інтереси позивача та дитини вважає за необхідне відступити від рівності часток.

Outcome: approved