Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

29 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою, яку остаточно виклала в редакції від 30.05.2019 року подана в підготовчому засіданні 03.06.2019 року (арк. справи 150-154) та просила визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що, перебуваючи з 10.08.1991 року у шлюбі з [PERSON] вони на спільні сімейні кошти придбали вищевказану квартиру. Шлюб розірваний у 2015 році, спору щодо спільного майна не виникало. Вона дізналася про смерть [PERSON] (помер [INFO] ), яка не припинила їх права спільної сумісної власності. Оскільки квартира є неподільною, просить встановити її ідеальну частку у спільному майні подружжя як 1/2, визнавши за нею право власності на вказану частку. До участі в справі в якості співвідповідачів нею залучені усі відомі їй спадкоємці померлого. Провадження у справі відкрите 19.11.2018 р., призначене підготовче засідання. 12.12.2018 р. надійшла заява [PERSON] про залучення його до участі в справі, оскільки він є іпотекодержателем нерухомого майна. 22.01.2019 р. до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . 03.06.2019 р. від представника третьої особи [PERSON] адвоката Горліна М.О. надійшла заява про застосування строків позовної давності. 21.06.2019 р. від органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради надійшла заява, відповідно до якої виконком не заперечує проти задоволення вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2019 р. закрито підготовче провадження та справа призначення до розгляду за суттю. 31.07.2019 р. електронною поштою надійшла заява [PERSON] , який просить розглянути справу у його відсутність та визнає позов. 14.08.2020 р. від представника третьої особи [PERSON] адвоката Горліна М.О. електронною поштою надійшли пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких позивачка звернулася до суду з позовом в момент прийняття спадщини іншими спадкоємцями, раніше не висловлювалася з питання про поділ майна подружжя. Вважає, що позивачка знала про можливе порушення її прав з моменту розірвання шлюбу. Крім того, вважає, що позивачкою не доведено, що майно було придбане за спільні кошти (джерело коштів), а тому відсутні підстави для задоволення позову. 13.11.2020 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Брушко І.І. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та заява про застосування строків позовної давності, оскільки до звернення до суду позивачка питання щодо належності майна не ставила, просила застосувати строки позовної давності. Від представника позивачки адвоката Міхо К.В. 13.11.2020 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Додатково вказав, що на час розірвання шлюбу колишнє подружжя вважали квартиру спільно набутим майном, тому спору не було. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року в порядку ч.7 ст. 81 ЦПК України витребувано докази: інвентарну справу та документи, що були підставою для реєстрації права власності щодо предмету спору за померлим. В судове засідання сторони не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивачки адвоката Міхо К.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі; від відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання позову та розгляду справи у їх відсутність, від відповідача [PERSON] електронною поштою про визнання позову та розгляду справи у його відсутність. Оскільки інші учасники справи, які не прибули в судове засідання, раніше висловили свою позиції щодо позову, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася на підставі другого речення частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 10 серпня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, після реєстрації дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] від 10.08.1991 року (арк. справи 10). [INFO] народився [PERSON] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 18.07.1996 року (арк. справи 11). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданого Відділом РАЦС м.Ганновер, реєстраційний номер 847/2007 (арк. справи 12-15). Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу № 138 від 21.11.1997 р., складеного на товарно-сировинній біржі «Легіта», який був зареєстрований у Херсонському БТІ 21.11.1997 року за р.3841 (кн. 10, стр.155), що відповідало законодавству станом на 21.11.1997 р. та підтверджено оглянутою в судовому засіданні інвентарною справою за інвентарним номером 37233. На підставі постанови Дільничного суду м. Нойштадт-ам-Рюбенберге від 22.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 11.03.2015 року (арк. справи 16-17). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №127305043 від 12.06.2018 року вбачається, що квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі продажу, серія та номер: 138, виданий 21.11.1997 року видавник: Товарно-сировинна біржа «Легіта», право власності на вказану квартиру зареєстровано 08.09.2016 року державним реєстратором: приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Троцькою О.Ю. (арк. справи 18-20). Для реєстрації права власності за діючим законодавством 08.09.2016 р. державному реєстратору (нотаріус Троцька О.Ю.) була надана копія договору від 21.11.1997 р. зі штампом БТІ про реєстрацію права власності та копія технічного паспорта. На підставі вказаних документів нотаріусом внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 08 вересня 2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Троцькою О.Ю. за реєстровим №2063 посвідчено Договір іпотеки укладений між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець). За умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] та вимог Іпотекодержателя за Договором позики від 08.09.2016 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми позики, неустойок і штрафів у повному обсязі. Позика відповідно до вищевказаного Договору позики надається позичальнику позикодавцем, - іпотекодержателем на наступних умовах: сума позики 2271566,01 грн., які є еквівалентом 85000,00 доларів США, строк повернення позики 08.09.2018 року включно. Предметом іпотеки є нерухоме майно: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] (арк. справи 45-46). З матеріалів спадкової справи №08/2018 заведеної 11.05.2018 року у Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О.А. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (дружина померлого) яка діє від свого імені та як законний представник своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (діти померлого) (арк. справи 71) 17.05.2018 року з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , звернулась його мати [PERSON] (арк. справи 97). 17.05.2018 року з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , звернувся його батько [PERSON] (арк. справи 99 зворотній бік). 18.06.2018 року [PERSON] до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О.А. подано заяву про пред`явлення кредиторських вимог. В даній заяві [PERSON] просить прийняти дану заяву про пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого боржника [PERSON] в сумі 85000,00 доларів США, повідомити спадкоємців [PERSON] про наявність у них заборгованості перед ним та врахувати кредиторські вимоги при оформленні правовстановчих документів на майно (арк. справи 102-103). Майно, а саме квартира [ADDRESS] , що є предметом цього спору придбано у шлюбі, тобто є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Оскільки предметом цього позову є саме нерухоме майно, суд вважає необхідним зазначити, що за ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (частина друга ст. 69 СК України). Другим абзацом частини другої статті 69 СК України договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Така сама редакція ст. 69 СК України існувала і на час розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у 2015 році та внесенням нотаріусом відомостей у Реєстр права власності. Нотаріальної угоди щодо розділу майна з виділенням позивачці 1/2 спірної квартири суду не надано, а тому відсутні підстави стверджувати про добровільній поділ майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що нерухоме майно між [PERSON] та [PERSON] поділено не було, а 1/2 частина квартири [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності. За положеннями\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, за ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суд дійшов висновку, що ідеальна частка у спірному майні спадкодавця [PERSON] складає 1/2, а така ж сама частка (1/2) спірного майна належить за законом позивачці [PERSON] , а тому вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки. Разом з цим, положеннями\~Закону України «Про іпотеку»\~не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Із урахуванням наведеного, перебування спірної квартири в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії [PERSON] як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою\~статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі\~колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 522/17048/15-ц (провадження № 61-33246св18). В даному судовому спорі предметом позовних вимог не єне дійсність іпотеки, а тому правомірність укладення договору іпотеки не розглядається. Відповідачкою [PERSON] та третьою особою [PERSON] заявлені клопотання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду у вигляді відмови у задоволенні позову з посиланням на те, що 3 роки сплили майно придбано у 1997 році, а шлюб розірвано у 2015 р. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином початок перебігу строку давності пов`язується з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частинами 4, 5\~ст.267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Суд не погоджується з доводами на те, що позивачкою після розірвання шлюбу не заявлено вимог щодо поділу майна та й стосовно таких вимог закінчився трирічних строк позовної давності є такими що не ґрунтуються на положеннях\~ст. 68 СК України. Суд зазначає, що звернення з вимогами про поділ майна подружжя є правом, а не обов`язком, а тому з такими вимогами [PERSON] мала можливість звернутися у будь-який час, дізнавшись про порушення своїх прав, а не лише до спливу 3 років після розірвання шлюбу. Оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналася після смерті колишнього чоловіка та при оформленні їх спільними з [PERSON] дітьми спадщини, нею строк звернення до суду не пропущений. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Про наявність інших судових витрат сторонами не заявлено. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено 30 грудня 2020 року. На\~підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved