Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

31.01.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, яка надійшла в провадження судді Кондратенко О.О .. На підставі розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 року, в провадження судді Притули Н.Г. надійшла зазначена справа. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь вихідну допомогу в сумі 43320,14 грн. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку в сумі 28 880,09 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період з 05.10.2015 р. по 29.11.2019 р. вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Разом з тим, оскільки при її звільненні із займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КУпАП, відповідачем були нараховані, але у порушення вимог ст. 116 КЗпП України не виплачені належні їй суми, а саме вихідна допомога при звільненні в сумі 43 320,14 грн., тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Крім того, оскільки відповідач не провів розрахунку при звільненні на підставі положень статті 117 КЗпП України позивач просила стягнути середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 29.11.2019 року по 31.01.2020 року в сумі 28 880,09 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти нього та просив відмовити у його задоволенні. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача який повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 05.10.2015 р. позивачка перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала на посаді бухгалтера (провідного бухгалтера) відділу бухгалтерського обліку та звітності, а 29.11.2019 р. була звільнена із займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 181-к/тр від 28.11.2019 р., що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Положеннями ст. 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачці при звільненні нараховано до виплати загальну суму 68 359,24 грн., яка складається із компенсації за невикористану відпустку в сумі 11 018,48 грн., вихідної допомоги при звільненні в сумі 43320,14 грн., компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату - 162,14 грн., відпустка - 1 481,34 грн. та заробітної плати за листопад 2019 р. в сумі 12 377,14 грн., яка у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, з вини відповідача фактично не виплачена, отже має місце порушення відповідачем строків виплати належних позивачці сум при звільненні. Разом з тим, частина вказаної суми, а саме заробітна плата за листопад 2019 р. та компенсація за невикористану відпустку була виплачена позивачці тільки 21.12.2019 р., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивачки. Дану обставину відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Однак до моменту розгляду справи судом не була виплачена нарахована вихідна допомога в розмірі 43 320,14 грн. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, враховуючи порушення відповідачем строків виплати позивачці вихідної допомоги при звільненні в сумі 43320,14 грн., яка на теперішній час теж залишається несплаченою, відповідач зобов`язаний виплатити останній середній заробіток за весь час затримки, а саме з 30.11.2019 р. по 31.01.2020 р., зокрема по дату подання позовної заяви, як то визначено позивачкою у своїх вимогах. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається з наданого позивачкою розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, здійсненого у відповідності до вимог Порядку, сума середнього заробітку за час затримки виплати належної позивачці суми вихідної допомоги при звільненні, а саме за період часу з 30.11.2019 р. по 31.01.2020 р. (дата звернення до суду з позовом) становить 28 208,46 грн. (671,63 грн. середньоденна заробітна плата * 42 кількість робочих днів). За таких обставин, оскільки з вини відповідача порушено, визначені ст. 116 КЗпП України строки виплати позивачці належних їй сум при звільненні, при цьому сума вихідної допомоги є несплаченою й до даного часу, а отже відповідач крім цієї допомоги зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України сплатити позиваці середній заробіток за весь час затримки виплати цієї суми, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає,що позовні вимоги підля гають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вихідна допомога в сумі 43320,14 грн. та середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 28 208,46 грн. Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial