Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

29 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду із вищезазначеною позовною заявою, у якій просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, [PERSON], 13 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 50. Стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, а також аліменти на її користь на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з січня 2014 року проживає окремо. Згідно довідки Жовтоводського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області [PERSON] значиться у розшуку з 18.02.2015 року, як особа, що ухиляється від відбування кримінального покарання у вигляді позбавлення волі. До теперішнього часу місцезнаходження відповідача не встановлено. Між сторонами припинені шлюбні стосунки з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, різні характери, що призводить до відсутності взаєморозуміння і довіри та унеможливлює сумісне проживання, а також вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення неможливе. Відповідач коштів на утримання малолітньої дитини не надає. Крім того позивач зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досянення нею трирічного віку, та не має можливості працювати та отримувати самостійний дохід, достатній для його життєзабезпечення, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] де вона просить справу розглядати за її відсутності, при цьому, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення заперечує. Відповідач в судовому засідання участі не приймав оскільки відсутній у останньому відомому місці реєстрації. Його виклик до суду був здійснений на підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України шляхом дачі оголошення в друкованому засобі масової інформації, що підтверджується приєднаною до справи копією газети «Вісті Придніпров'я»\~ №3(17028) від 21 січня 2016 року. /а.с.35/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 13 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 50. (а.с. 6). При цьому дошлюбне прізвище позивачка не змінювала.\~\~\~\~\~ Від шлюбу мають мололітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються відповідно свідоцтв про народження останнього (а.с.7), який проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16 жовтня 2015 року (а.с.12) та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2014 року, з цього часу вони проживають окремо один від одного і на даний час відновлювати відносини [PERSON] не бажає, ведуть окреме господарство. Згідно довідки Жовтоводського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області [PERSON] значиться у розшуку з 18.02.2015 року, як особа, що ухиляється від відбування кримінального покарання у вигляді позбавлення волі. До теперішнього часу місцезнаходження відповідача не встановлено (а.с.11). Спір про місце проживання дитини і розподіл майна між ними відсутній. У зв'язку з вищезазначеним позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, вважають, що шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~10\~грудня\~1948\~ року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких\~обмежень\~за\~ознакою раси,\~національності або релігії одружуватися і засновувати\~ сім'ю.\~Вони\~ користуються\~ однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, позивач своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу не змінювала. Судом також встановлено, що відповідач, являючись батьком малолітнього [PERSON], [INFO], належної матеріальної допомоги на утримання останнього та на утримання дружини із якою проживає син, що не досяг трирічного віку, не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із останнього аліменти на її утримання, до досягнення сином [PERSON] трьох років, а також на утримання сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.ч.2,4\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає\~\~дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог\~ст.180 СК України\~- батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути\~\~меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, від спільного життя мають неповнолітнього сина, який досяг двох років, ненадання відповідачем допомоги на утримання малоітньої дитини та дружини, з якою проживає малолітній син, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача, ненадання відповідачем заперечень проти позову, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак шлюб необхідно розірвати, та стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], та на її утримання до досягнення дитиною трьох років, але у меншому розмірі чим просить позивач. Вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягнути з відповідача, суд вважає, що вони мають бути стягнуті у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до повноліття дитини, та у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання позивачки і стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом та ухвалою судді від 30.10.2015 року звільнено, а саме судовий збір у сумі 1461 грн. 60 коп. /за позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину та дружину за кожну вимогу по 487,20 грн., та за позовні вимоги про розірвання шлюбу - 487,20 грн / На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 80, 88, 174 ч.4, 212-215, 291, 292, 294, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial