Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

30 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач є її колишнім чоловіком. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у 1998 році шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач не є співвласником квартири [ADDRESS], проте у даній квартирі він зареєстрований. Понад восьми років тому відповідач добровільно вибув з квартири та пішов проживати з іншою жінкою у село Ямна. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є невісткою позивача і проживає разом з нею у квартирі [ADDRESS] з часу укладення шлюбу, тобто з 11 серпня 2011 року. Відповідача по справі вона ніколи не бачила, його речей у квартирі також немає. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила, що вона є сусідкою позивача, тому часто буває у неї вдома. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, проте вже понад восьими років останній у квартирі [ADDRESS] не проживає. Їй відомо, що [PERSON]В проживає з іншою жінкою у селі Ямна. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26 лютого 1999 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 22 квітня 1998 року, про що зроблено актовий запис за № 308 (а.с. 5). Як вбачається з будинкової книги у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач (а.с. 6-9). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності з положеннями ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У звязку з розірванням шлюбу між позивачем та відповідачем відповідач не є членом сім`ї позивача, позивач заперечив наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачем стосовно обставин права користування спірним житлом. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача [PERSON] необхідно визнати особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved