Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

30.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором № R53112310645В від 06.08.2012 року у розмірі 3307,14 та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем 06.08.2012 року був укладений кредитний договір № R53112310645В. 07.11.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114нв у відповідність до умов якого , первісний кредитор, тобто банк передав (відступив) новому кредитору - позивачу свої права вимоги до відповідача, а позивач набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором укладеним з відповідачем. Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення права вимоги № 071114нв від 07.11.2014 року (реєстру прав вимоги №1) (витяг з додатку №1 реєстру прав вимоги - додається) позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 3\~307,14 грн., з яких: 2\~713.84 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 593,30 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за комісійною винагородою. На виконання умов п.3.1.6 договору про відступлення права вимоги № 071114нв від 07.11.2014 року відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Але відповідач не виконав умови кредитного договору та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів. Інформація про кількість днів прострочення 489 дні зазначена у витязі реєстру боржників. Посилаючись на ст., ст. 509. 512, 526, 530, 549, 610 612, 625 ЦК України просять їх вимоги задовольнити. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що за анкетою - заявою відповідача, та його ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовною супутньою вартістю кредиту, між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено споживчий кредитний договір № R53112310645В від 03.08.2012 року. За даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 6600,00 грн.; строк кредитування 06.08.2015 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором,; процентна ставка за користування кредитом 29,5% річних; спосіб повернення щомісячно, відповідно до графіка ануїтетний (а.с.4 - 13) Позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до кредитного договору. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі (а.с. 15), що підтверджується меморіальним ордером, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, оскільки почав допускати прострочення по платежам. \~ На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту\~сторони досягли згоди\~\~щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. 07.11.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114нв у відповідність до умов якого, первісний кредитор, тобто банк передав (відступив) новому кредитору - позивачу свої права вимоги до відповідача, а позивач набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором укладеним з відповідачем (а.с.28 32). Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення права вимоги № 071114 нв від 07.11.2014 року та витяг з додатку №1 реєстру прав вимоги, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 3\~307,14 грн., з яких: 2\~713.84 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 593,30 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за комісійною винагородою Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. З повідомлення, яке було направлено відповідачу (а.с.25) від 14.11.2014 року вбачається, що позивач повідомив відповідача про те, що 07.11.2014 року між банком та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114нв , згідно з умовами якого банк відступив позивачу право вимоги від [PERSON] коштів в сумі 3\~307,14 грн. (а.с. 25- 26). Відповідач на розгляд справи не явився, не спростував обставини справи зазначені позивачем. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним\~\~договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № R53112310645В від 06.08.2012 року в сумі 3\~307,14 грн.. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 2439,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved