Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

29 березня 2021 завідувач відділенням №4 Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька Білінчук А.І. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , жителька смт Ратне Ратнівського району Волинської області, 25 березня 2021 року була доставлена до КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» по направленню психіатра КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» в супроводі поліції, в зв`язку з неадекватною, агресивною поведінкою, що створює небезпеку для оточуючих. Крайнє погіршення стану відмічається з січня 2021 року, спостерігалась неадекватна поведінка, постійні конфлікти з односельчанами, ходила боса в мороз по вулиці, в закладах харчування і магазинах конфліктувала з працівниками, розбивала посуд в барі, ображала відвідувачів, забирала випивку зі столів, не ночувала вдома, періодично вживала алкоголь. З заяв батька та матері відомо, що перестала доглядати за своїм неповнолітнім сином, зносить до хати непотрібні речі, понабирала по різних банках кредити, скуповує непотрібні речі. \~ \~ \~ \~За даними медичної карти амбулаторного хворого №115300, медичної карти стаціонарного хворого №1006, відомо що перебуває на диспансерному спостереженні у КП «ВОПЛ м Луцька» з 24 жовтня 2016 року. Вперше була госпіталізована на стаціонарне лікування у відділення №4 з 22 жовтня 2016 року по 27 жовтня 2016 року з діагнозом Гострий поліморфний психотичний розлад, поточний афективний розлад. F. 23.0. Отримувала лікування психотропними препаратами (аміназит, риссет). У звя`зку із погіршенням стану була доставлена повторно, по направленню районного психіатра, бригадою екстреної медичної допомоги і поліцейських, в кайданках, і госпіталізована в відділення №10, де перебувала з 01 березня 2021 року по 05 березня 2021 року. В день поступлення 25 березня 2021 року при огляді черговим лікарем-психіатром в приймальному відділенні лікарні хвора багатослівна, агресивна, інструкції не виконує, нецензурно лається, почуття дистанції відсутнє, на обличчі синці навколо очей. Наполягає на розгляді в суді потреби її перебування та лікування в психіатричній лікарні. Комісією лікарів-психіатрів від 26 березня 2021 року встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад - Органічний шизофреноподібний розлад, стан декомпенсації у вигляді афективно-параноїдного синдрому, який позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого вона вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, тому потребує негайної психіатричної допомоги в умовах стаціонару. На підставі викладеного просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр Білінчук А.І. заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. Однак, 29 березня 2021 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності, відповідно до якої остання заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Додатково надала копію свідоцтва про народження [PERSON] . Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо примусової її госпіталізації. Представник [PERSON] адвокат Лавренчук О.В. в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] та заперечив щодо примусової госпіталізації останньої до психіатричного закладу. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо примусової госпіталізації [PERSON] до медичного закладу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» від\~22\~лютого 2000\~року N\~1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1\~статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів №360 від 26 березня 2021 року [PERSON] страждає на Органічний шизофреноподібний розлад, стан декомпенсації у вигляді афективно-параноїдального синдрому, внаслідок чого вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки її обстеження та лікування можливе лише в умовах стаціонару. З поведінки [PERSON] в судовому засіданні, її способу викладення обставин під час надання пояснень, вбачається, що вона орієнтована в часі, усвідомлює обставини справи, однак мислення пришвидшене, алогічне, при наданні пояснень зісковзує з тематики, відповіді на запитання абстрактні, емоційно схвильована, не критична до свого стану. Згода [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з її відмовою від запропонованої госпіталізації. В судовому засіданні остання також заперечувала необхідність примусового лікування. При вирішенні питання, щодо примусової госпіталізації [PERSON] суд бере до уваги той факт, що остання не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують її життєдіяльність та не усвідомлює необхідності обслуговувати себе в побуті. Крім того, з наявних матеріалів справи та комісійного висновку лікарів-психіатрів №360 від 26 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку, оскільки її обстеження та лікування можливе лише в умовах стаціонару. Пріоритетним при вирішенні питання щодо примусового лікування [PERSON] , є її здоров`я, яке відповідно до\~статті 3 Конституції України\~ визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. У разі ненадання своєчасної психіатричної допомоги [PERSON] може призвести до погіршення її психічного стану і завдання шкоди її здоров`ю, та може бути небезпечною для оточуючих, а саме неповнолітнього сина, матері, батька, сусідів, а тому госпіталізація є доцільною. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved