Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

30 червня 2020 року з Миколаївського апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» (далі КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу») в особі державного реєстратора Прошкіна О.В., в якому позивач просить визнати протиправними дії державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. з прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року та запис про обтяження за номером 29588103. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником нерухомого майна квартири [ADDRESS] загальною площею 66,7 кв.м, житловою площею 41,1 кв.м. 21 грудня 2018 року 2018 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року, згідно якого накладено обтяження арешт на зазначену квартиру. Обтяжувачем є Новопсковський районний суд Луганської області згідно рішення від 12 грудня 2018 року по справі № 420/1955/18. Номер запису про обтяження 29588103. Про вказане обтяження вона дізналась випадково, отримуючи у серпні 2019 року інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вважає, що прийняте рішення про державну реєстрацію обтяжень суперечить положенням законодавства, якими регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень таких прав. Вказане призводить до порушення прав власності позивача. Унеможливлюючи проведення розпорядження власним майном, як складової права власності. Так, державним реєстратором не проводилася перевірка документів обтяження, зокрема, не встановлено змісту рішення Новопсковського районного суду Луганської області по справі № 420/1955/18 від 12 грудня 2018 року. Позивач взагалі не є стороною по вказаній справі, а предметом спору не була квартира, яка є її власністю. Тобто, станом на 21 грудня 2018 року відсутні будь-які правові підстави для прийняття рішення про обтяження нерухомого майна. Тому вважає, що запис про обтяження 29588103 прийнято на підставі рішення суду, якого взагалі не існує. Справа №420/1955/18 жодним чином не стосується власника. Розгляд справи стосується громадянки [PERSON] . Державним реєстратором прийнято рішення у справі, предмет якого не стосується нерухомого майна на яке накладено обтяження, а власник майна не є стороною/учасником судового провадження. Крім того, результатом розгляду справи є не рішення, а судовий наказ, зміст якого не містить жодних вказівок про проведення обтяжень та який датовано 05 грудня 2018 року. Вважає, що вказане рішення про державну реєстрацію обтяжень прийнято протиправно. В судове засідання позивач та представники позивача не з`явились, надіслали суду заяви з проханням розглядати справу за відсутності позивача та представників. Просили позов задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» в особі державного реєстратора Прошкіна О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував. Відповідачем відзив не подано. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд \~вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири (з відстроченням частини платежу) від 16 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно копії заяви про виконання договору купівлі-продажу, посвідченого 16 травня 2013 року. [PERSON] здійснила з [PERSON] повний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири з відстроченням частини платежу /а.с. 7-9/. Відповідно до розпорядження Южноукраїнського міського голови від 18 січня 2016 року № 19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» - проспект Комуністичний у місті Южноукраїнську перейменовано на проспект Соборності. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 2013 року /а.с. 10/ право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 05 серпня 2019 року 21 грудня 2018 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року, згідно якого накладено обтяження арешт на зазначену квартиру /а.с. 11-12/. Підстава виникнення обтяження - рішення Новопсковського районного суду Луганської області 12 грудня 2018 року № 420/1955/18. Номер запису про обтяження 29588103. Як вбачається з копії судового наказу Новопсковського районного суду Луганської області від 05 грудня 2018 року справа № 420/1955/18\~ /а.с. 150/ з боржника [PERSON] стягнуто заборгованість за спожитий природний газ. Представник [PERSON] - [PERSON] звертався до КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» з заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 44761987 від 21 грудня 2018 року державного реєстратора Прошкіна О.В. /а.с. 16-18/ та зі скаргою на рішення державного реєстратора в Постійно діючу Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві /а.с. 19-22/. Згідно копії листа секретаря Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 28 листопада 2019 року /а.с. 23, 24, 25-27/ у задоволенні скарги було відмовлено без розгляду її по суті у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк для подачі скарги. Роз`яснено, що вказане рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до\~ст.\~ 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. ч. 1, 2\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст.\~386\~ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон»). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 9 цієї ж норми (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що реєстраційна дія - це державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Згідно ч.1 ст.5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. На підставі п.1 ч.1 ст.10 Закону державним реєстратором є, зокрема, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Згідно з ч.1 ст.6 Закону комунальне підприємство «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» є структурним підрозділом суб`єкта державної реєстрації прав. Частиною 3 ст.10 Закону чітко визначено повноваження державного реєстратора. Зокрема, при вчиненні реєстраційних дій державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п.1 ч.3 ст.10 Закону). Також державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п.2 ч.3 ст.10 Закону). Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи (п.4 ч.3 ст.10 Закону). Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. При цьому ст.24 Закону визначає виключний перелік підстав, які йому надають право відмовити в державній реєстрації прав, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Окремою підставою для відмови у реєстрації є наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, однак ця підстава не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону визначено, що підставою для державної реєстрації прав власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Статтею 311 Закону встановлено особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень. Згідно даної норми реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Підпунктом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 806 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань державної реєстрації» визначено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили до запровадження відповідної інформаційної взаємодії, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішень судів проводиться за зверненням заявника до будь-якого державного реєстратора в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя з дотриманням вимог, установлених підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності». Станом на час виникнення спірних правовідносин, як і на час ухвалення даного рішення, реєстраційні дії, які вчиняються на підставі судових рішень, здійснюються безпосередньо державними реєстраторами. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом «в»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Пунктом 1 частини 2\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS] , на яку було накладено обтяження. Позовач в позовній заяві зазначає, що державним реєстратором не проводилася перевірка документів обтяження, зокрема не встановлено змісту рішення Новопсковського районного суду Луганської області по справі № 420/1955/18 від 12 грудня 2018 року, оскільки позивач взагалі не є стороною по вказаній справі, а предметом спору не була квартира, яка є власністю останньої та відсутні підстави для прийняття рішення про обтяження нерухомого майна. Іншого відповідачем, на спростування наведеного, доведено не було. Судом досліджено копію судового наказу Новопсковського районного суду Луганської області від 05 грудня 2018 року, єдиний унікальний номер справи № 420/1955/18 /а.с. 150/, з якого вбачається, що з боржника [PERSON] стягнуто заборгованість за спожитий природний газ. Вказане рішення ніяким чином не стосується ні позивача [PERSON] , ні належної їй квартири [ADDRESS] . На неодноразові ухвали суду щодо витребування доказів /а.с. 126-127, 187/ належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації обтяження за №29588103 від 21 грудня 2018 року, що внесене на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року надіслані на адресу суду так і не були /а.с. 158-159, 202-203/. Тому суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач, як державний реєстратор, встановивши те, що допущена помилка під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав повинен був виправити таку помилку, скасувавши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44761987 від 21 грудня 2018 року та запис про обтяження за номером 29588103, яким накладено обтяження арешт на квартиру [ADDRESS] , однак не зробив цього. Суд вважає, що викладене є підставою для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, оскільки воно не відповідає вимогам Закону та порушує законні права та інтереси позивача [PERSON] , як власника зазначеної квартири. За вказаних обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки наявність обтяження порушує права позивача на вільне володіння, користування, розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача\~ підлягає судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved