Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

29 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання не зявився, в заяві, яку направив до суду просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив в позовній заяві, що рішенням адміністрації та комітету профкому Малинського дослідного експериментального заводу від 14 травня 1985 року батьку позивача [PERSON] було виділено земельну ділянку № 119 в урочище с. Зибен Малинського району, а в подальшому видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку. На зазначеній земельній ділянці у 1990 році був збудований садовий будинок. [PERSON]І помер 30 грудня 2015 року При життя батько не оформив право власності на будинок, а тому позивач не в змозі оформити спадщину на спадкове майно. Іншим спадкоємцем на майно померлого [PERSON] є матір позивача дружина померлого [PERSON], яка не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на садовий будинок. [PERSON] в судове засідання не зявилася, в заяві, яку направила до суду позов визнала повністю, просить вимоги позивача задовольнити. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року помер [PERSON], який був батьком позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] та копією свідоцтва про народження позивача. ( а.с. 6,13). 24 квітня 2008 року [PERSON] отримав державний акт на земельну ділянку серії ЯГ № 774250, яка знаходиться в садово городньому товаристві « Зоря » Малинського району Житомирської області. 20 липня 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 1200 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту на земельну ділянку серії ЯГ № 774250. ( а.с. 16) Рішенням виконавчого комітету Ворсівської сільської ради Малинського району від 29 січня 2009 року №3, вирішено оформити за [PERSON] право власності на дачний будинок № 119, який знаходиться в садово огородньому товаристві « Зоря ».( а.с.15). Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] регулюється ст. ст.1269 ЦК України , яка передбачає, що\~ спадкоємець , який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] після смерті батька звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто останній є таким , що прийняв спадщину. Факт належності будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. Іншим спадкоємцем є матір позивача, яка не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спірний будинок. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування »,\~\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 серпня 2016 року. ( а.с.12). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved