Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

29.12.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з 01.11.2011 по 30.04.2018 відповідно до вимог законодавства надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідач всупереч вимог ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі ЖК України), не належним чином здійснював оплату за послуги, внаслідок чого станом на 30.04.2018 виникла заборгованість у розмірі 15 247,72 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2019 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Також просив врахувати те, що ним було сплачено послуги позивача та просить застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить до наступних висновків. Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, Позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній на той час, за який нарахована заборгованість. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. За умовами ст. 68 ЖК України та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача послуги такі оплачувати. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону). Отже, Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» та розрахунком заборгованості, за період з 01.11.2011 по 30.04.2018 відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води загальним розміром 15 247,72 гривень. Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладався, а для проведення розрахунків по оплаті послуги було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 23.11.2018 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Як випливає з наданих відповідачем квитанцій 14.02.2019 [PERSON] було сплачено Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 15 343,37 грн. Враховуючи те, що відповідачем було повністю сплачено заборгованість за надані послуги, то в задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено через повну сплату відповідачем заборгованості за надані позивачем послуги, то підстав для застосування позовної давності не має. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем фактично було визнано позов та сплачено заборгованість за надані послуги до початку розгляду справи по суті, то позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, який становить 881 грн. (1762:2=881).

Outcome: dismissed