overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

30 жовтня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 06 вересня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Внаслідок несумісності характерів шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені приблизно чотири місяці назад, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], строк для примирення не застосовувати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-КИ №346233, виданого виконкомом Преображенської сільської Ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області 06 вересня 1997 року, актовий запис №3, сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 1997 року. Згідно свідоцтв про народження серії I-КИ №455203 та серії 1-КИ №267502, виданих виконкомом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 28 квітня 1998 року, актовий запис №5 та 14 липня 2004 року, актовий запис №6 сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], відповідно. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали. За таких обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 жовтня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення богу за договором позики звернувся позивач. [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 18 серпня 2015 року відповідач попросив у позику в нього кошти в сумі 3350 грн. які він зобовязувався повернути 25 серпня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. На вимоги про повернення боргу не реагує, спілкування уникає. У звязку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обємі та просив стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно 74 ЦПК України, так як отримав судову повістку та копії позовної заяви за місцем своєї реєстрації. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 18 серпня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 3350 грн., строком на сім днів, з кінцевою датою повернення 25 серпня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку (а.с.4). У зазначений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі викладених норм права з відповідача необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] заборгованість у розмірі 3350 гривень та понесені позивачем судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

30 жовтня 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій представник позивача вказав, що 28 квітня 2012 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір за № 33-12, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 38\~000 грн. із сплатою процентів, строком повернення до 26 квітня 2013 року. Відповідач своїх зобовязань перед банком не виконує, в звязку з цим позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь банка заборгованість за кредитним договором в розмірі 86\~528,69 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву, в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28 квітня 2012 року між Банком та [PERSON], [INFO] був укладений кредитний договір за № 33-12 відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 38\~000 грн. із сплатою процентів, строком повернення до 26 квітня 2013 року. Станом на 05 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] становить 86\~528.69 грн. яка складається з: -загальна заборгованість за кредитом 30\~124 грн.; -сума простроченої заборгованості за відсотками 22\~848.95 грн.; -пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та заборгованості за відсотками 21\~867.27 грн. -пеня за несвоєчасне погашення за відсотками 11\~688.47 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідач своїх зобовязань по кредитному договору не виконав, а тому суд вважає, що позов представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 1378 гривня, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

30 жовтня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2005 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння та втрату почуттів. Шлюбні відносини припиненні у 2012 році. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина» про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, та на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО № 264983 виданим Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції , актовий запис № 151 (а.с. 2). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння та бажання збереження родини. Шлюбні відносини припиненні в 2012 році. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

30 жовтня 2015 року до суду із заявою звернулися заявники та просять розірвати шлюб, укладений між ними. Свою заяву обгрунтовують тим, що вони з 15.07.2000 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Як зазначають заявники, спільне життя між ними не склалося у зв'язку з тим, що у них протилежні погляди на сімейне життя, вони переконалися, що є різними людьми і тому вирішили розірвати шлюб, оскільки подальше збереження шлюбу стало неможливим. Спільне життя сторони не ведуть та проживають окремо. Щодо утримання дитини сторони досягли згоди. Заявники та представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 15 липня 2000 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №267. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили заявники. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД р-н, вул.. Калинова, 51/59. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2015р. о 10 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2015р. о 10 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора звинувачує мати, що вона хоче її отруїти, вбити, роззявити голову, що вона у зговорі з сусідами які теж хочуть її вбити. Злобна, афективно заряджена. Іспитує слухові обмані сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Калінова, 94/59. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2015р. о 08 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2015р. о 08 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована у навколишньому. Метушлива. Інструкції виконує не завжди вірно. Память знижено на минулі та поточні дії. Інтелект знижений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з порушенням поведінки та психотичними включннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

30 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Юрївський р-н, с. Вербуватівка, вул.. Суворова, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2015 р. о 11 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2015 р. о 11 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Юрївської ЦРЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора агресивна, не спить, погрожує вбити рідних. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

30 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідачки [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 19 лютого 2011 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 24. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Останнім часом між ним та відповідачкою склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Тонконог». Просить суд розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 лютого 2011 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 24 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved