Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

29 березня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати за ним право власності на Ѕ частку (яка складається з ј частки, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. 20.09.2005 та зареєстровано в реєстрі за №18-7558 та ј частки, що належала [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року у справі №761/38517/14-ц) житлового будинку №1-а з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер рідний брат позивача - [PERSON] Після смерті брата залишилось три об'єкти нерухомого майна - квартири [ADDRESS] У вересні 2016 року позивач звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата, проте отримав відмову, так як закінчились строки звернення із такою заявою. Рішенням суду було визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Та під час розгляду вказаної справи стало відомо, що спадщину після померлого брата прийняв [PERSON] як начеб-то «син» померлого брата. Свідоцтво на частину будинку йому не видавалось. Позивач зазначає, що [PERSON] не є сином покійного [PERSON] та взагалі не є родичем померлого, а документи подані до нотаріальної контори є підробними. Після продовження судом строків на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину так як є спадкоємець першої черги. А тому так як позивач не має іншої можливості отримати спадщину, для захисту порушеного права він звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не заперечували права позивача на отримання у спадщину частини будинку, проте зазначили, що до будинку відповідач здійснив добудову, а тому суд має зазначити в рішенні суду від якої площі успадкував позивач частину будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованою адресою проживання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є рідним братом [PERSON], який помер [INFO] року. На день смерті [PERSON] йому на праві власності належала: ј частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.09.2005 року та ј частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 10.05.2016 року із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] звернувся [PERSON] та зазначив, що він є сином померлого. На підставі заяви [PERSON] від 03.06.2016 року, йому в цей же день було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На інші об'єкти нерухомості, зокрема частину житлового будинку №1-а з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось. 16.09.2016 року [PERSON] звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року брата [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.01.2017 року (справа №761/35230/16-ц) визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його рідного брата [PERSON], який помер [INFO] року, тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Зазначеним рішенням встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] за законом, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON], який звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], використав підроблені документи, що підтверджують його родинний зв'язок з померлим [PERSON] та в подальшому на їх підставі отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги на частину спадщини померлого [PERSON] - квартиру [ADDRESS]. Оскільки такі обставини встановлені рішенням суду, тому вона не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України. Представник [PERSON] неодноразово звертався до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва. Як встановлено в судовому засіданні, первинна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] була проведена на ім'я [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку на праві власності, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 13.10.1951 року №245 та акту прийому від 30.06.1961 року. В подальшому від [PERSON] (згідно тексту договору) право власності на Ѕ частину житлового будинку перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5-ю Київською державною нотаріальною конторою 09.09.1961 року №8758. Як вбачається з тексту договору, [PERSON] набула право користуватись двома кімнатами загальною площею 27,50 кв.м., кухнею, верандою, кладовою, ванною першого поверху, половиною погреба та половиною присадибної ділянки. Вбиральня, розташована на першому поверсі та вхід в будинок мають служити для спільного користування. Від [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку перейшло до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 03.09.1976 року №5ДН-4970. Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину, до спадкового майна входить Ѕ частина жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель що належала померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, від 09.09.1961 року. Жилий будинок в цілому загальною площею 65,8 кв.м. Від [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку перейшло до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 29.11.1990 року №6н-7732. Як зазначено в Свідоцтві, житловий будинок - цегляний, житловою площею 65,8 кв.м., а також господарські та побутові приміщення та побудови: сарай під літерою «Б», сарай під літерою «В», спорудження (на російській мові «сооружения»). Від [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку перейшло до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Київською державною нотаріальною конторою 29.11.1990 року №6н-7732. Від [PERSON] направо власності на ј частину будинку перейшло до [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 20.09.2005 року №18-7558. В свідоцтві зазначено, що житловий будинок цегляний зазначений на плані під літ. А, житловою площею 65,8 кв.м., має слідуючі будівлі та споруди: сарай під літ.В, спорудження під №1-5. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на ј частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав на праві власності [PERSON]. Під час слухання справи не встановлено права інших осіб на спадкування за законом чи заповітом. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовився від прийняття спадщини; віднесений, згідно закону до другої черги спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку (яка складається з: ј частки, яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Іванько О.О. 20.09.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №18-7558 та ј частки, що належала [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.04.2015 року, справа №761/38514-14-ц) №1-а житловою площею 65,8 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд (сарай під літ.Б, сарай під літ.В, спорудження під [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати так як саме внаслідок його дій права позивача були порушені.

Outcome: approved