Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

29 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради в особі директора Джалаляна Костянтина Валерійовича, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 16, 257, 264, 509, 526, 530, 610, 629, 642 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 22, 48 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. п. 8, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення станом на 31жовтня 2020 року в розмірі 13573 гривні 53 копійки та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривні. Позов обґрунтовується тим, що Комунальне підприємство «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради з 25.11.2016 року, відповідно до п. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, в редакції від 11.06.2017 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Вказане комунальне підприємство створене рішенням Славутицької міської ради Київської області від 08.07.2016 року № 278-15-УП та п.1 цього рішення визнане виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для всіх категорій споживачів міста Славутича. Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 25.11.2016 року № 429-18-VП функції КП «Управління житлово-комунального господарства» по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення передані КП «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради. Розрахунки з нарахування та оплати послуг з водокористування та водовідведення КП «Славутич-Водоканал» з 01.08.2017 року проводилися КП «Житлово-комунальний центр», а з 01.06.2019 року КП «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради розрахунки по нарахуванню та сплаті послуг здійснює самостійно, тому що КП «Житлово-комунальний центр» втратило такі функції. Відповідно до статуту КП «Славутич - Водоканал» створене з метою: забору, очищення та постачання води; каналізація; відведення й очищення стічних вод; безперебійне забезпечення послугами централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення населення м. Славутича та інших споживачів; розвиток і вдосконалення надання послуг централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення; збирання та оброблення стічних вод; проведення інших робіт, пов`язаних з наданням послуг централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення та ін. Провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем здійснюється на підставі розпорядження Київської обласної Державної адміністрації від 26.06.2017 року № 342. Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем здійснюються на підставі договору, який був розроблений відповідно до підпункту 3 пункту 2 ст. 21 Закону України №1875-ІV на основі типового договору на комунальні послуги. Позивач здійснює постійну діяльність з укладання договорів в письмовому вигляді на першу вимогу споживача. Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачам згідно з договором, який оформляється на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 року № 933). Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України № 1875-ІV, договір, зокрема на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення, (з використанням внутрішньо будинкових систем) з фізичними особами, які не є суб`єктами господарювання, є договором приєднання. Пропозиція щодо укладення договору спрямована усім споживачам у вигляді публічного розміщення тексту договору приєднання (оферти) на офіційному інтернет-ресурсі КП «Славутич-Водоканал». Відповідач [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу № 238 від 29.01.2004 року, що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2020. Ця квартира забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, тому що будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. Зазначені послуги надаються вказаному будинку постійно. Відповідач від вказаних послуг не відмовлявся, будь-яких актів - претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого водопостачання та водовідведення в періоди надання послуг не надсилав. Таким чином, об`єкт забезпечувався відповідними послугами, а власник квартири є їх споживачем. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено необхідність договірного оформлення відносин у сфері житлово-комунальних послуг між виконавцем та споживачем послуг. Позивачем, з метою реалізації норм закону, був розроблений відповідний проект договору. Проте, з деякими споживачами укласти письмові договори не було можливості, оскільки споживачі ухилялися від обов`язку укладати договори, оскільки п.1 ч.3 ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» покладає обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг саме на споживача. Відповідач, незважаючи на фактичне споживання житлово-комунальних послуг, письмового договору з позивачем не укладав, а з 25.11.2016 року для укладення письмового договору відповідач до позивача не звертався. Однак, у період з серпня 2017 року відповідач споживав надані йому послуги, періодично здійснював оплату за надані послуги, тим самим здійснюючи дії, які відповідно до п.2 ст.642 ЦК України є прийняттям запропонованого договору. Тобто між виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Славутич-Водоканал» і споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , є зобов`язання у вигляді умов запропонованого виконавцем послуг і прийнятого споживачем послуг договору приєднання. Одним із обов`язків споживача житлово-комунальних послуг, передбаченого підпунктом 5 пункту 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (діючого на час виникнення спірних правовідносин), є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. У ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідач повинен виконувати обов`язок з оплати наданих протягом кожного місяця послуг не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. З аналізу платежів за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що з серпня 2017 року у зв`язку з неповнотою та нерегулярністю виконання споживачем обов`язків з оплати наданих послуг, почала накопичуватися заборгованість, яка станом на 31.10.2020 року склала 13573,53 гривні. Період від початку накопичення заборгованості до звернення до суду становить 3 роки 5 місяців. Хоча загальний строк позовної давності становить 3 роки, однак, відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг строку позовної давності переривається вчиненням дій, які свідчать про визнання боргу. Такими діями є оплата суми більшої, ніж пред`явлена вимога в окремому розрахунковому періоді (місяці), а також оплата в періоди коли послуги не надавалися і поточні платіжні вимоги не пред`являлися. З аналізу платежів за період з 25.08.2017 року по 31.10.2020 року вбачається, що у листопаді, грудні 2017 року, січні 2018 року споживачем робилися платежі, які перевищували щомісячне нарахування вартості послуг. Такі дії можливо розглядати тільки як дії, спрямовані на погашення раніше накопиченої заборгованості, тобто як свідчення визнання заборгованості. Таким чином, термін позовної давності звернення до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилася з серпня 2017 року неодноразово переривався, і за нормами ст.264 ЦК України починався спочатку без урахування попереднього часу. У зв`язку з тим, що відповідачем порушується виконання зобов`язань, то у позивача виникло право вимоги і право на судовий захист у вигляді звернення до суду з позовною заявою про примусове стягнення з відповідача заборгованості з оплати наданих позивачем послуг. Ухвалою судді від 21 січня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи на 17 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України та призначено нове судове засідання на 4 березня 2021 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано. Заява про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходила. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 4 березня 2021 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №235084264 від 02.12.2020 року, [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку у нього виникло на підставі договору купівлі - продажу № 238 від 29.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Наваліхіною О.О. ( а. с. 14). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 05.01.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 27.03.2004 року по теперішній час ( а. с. 37). Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. За положеннями ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON] , як власник квартири, за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення з особовим рахунком № [NUMBER] , який зобов`язаний нести витрати по її утриманню. З 25 листопада 2016 року для укладення письмового договору відповідач до позивача не звертався, про що зазначено у позовній заяві ( а. с.4). Комунальне підприємство «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради, позивач у справі, створене рішенням Славутицької міської ради Київської області від 08.07.2016 року № 278-15-УП (а. с 23). Відповідно до п.2.1. ст.2 Статуту Комунального підприємства «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради, в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.10.2017 №777-31-VII, підприємство створене з метою забезпечення виконання міських та загальнодержавних заходів з реформування, розвитку та утримання житлово-комунального господарства, здійснення діяльності в сфері централізованого постачання холодної, гарячої води та водовідведення ( а. с. 16-21). Згідно з рішенням Славутицької міської ради Київської області від 25.11.2016 року №429-18-VП «Про передачу функцій з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення новоствореному комунальному підприємству «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради» функції Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення передано новоствореному суб`єкту господарювання Комунальному підприємству «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради. Визнано КП «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для всіх категорій споживачів міста Славутича з моменту отримання ним, як новоствореним суб`єктом господарювання, всіх необхідних дозвільних документів та затвердження тарифів. (а. с. 24). Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 26.06.2017 року №342 Комунальному підприємству «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради, ЄДРПОУ 40972700, видано ліцензію на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення на території Київської області (а.с. 15). Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року № 2918-III з наступними змінами та доповненнями, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який введений в дію з 1 травня 2019 року, та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, чинного на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 вказаного Закону передбачено право позивача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пунктів 1, 3 ч.3 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Права та обов`язки виконавця визначені ст.21 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 - ІV, чинного на час виникнення спірних правовідносин. Зокрема, пунктом 3 частини 2 цієї статті передбачений обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання ( ч.7 ст.26 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 - ІV, чинного на час виникнення спірних правовідносин). За змістом ч. ч. 3, 4 ст.29 вказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін. Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 року №933). До позовної заяви позивачем додано договір, який розроблено на підставі типового договору, і який розміщений на офіційному сайті КП «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради за посиланням https://vodoslav.com.ua/spozhyvachu/meshkantsiam/uklasty-dohovir ( а.с. 9-10). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори),застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу. За змістом ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Також згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пропозицію укласти договір (оферта) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена ( ст. 641 ЦК України). Згідно із ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. За змістом ст. 643 ЦК України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу ( ст. 644 ЦК України). Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію, звільняється від відповідних зобов`язань. Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено своєчасно, але одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію укласти договір, звільняється від відповідних зобов`язань, якщо вона негайно повідомила особу, якій було направлено пропозицію, про одержання відповіді із запізненням. Відповідь, одержана із запізненням, є новою пропозицією. За згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням ( ст. 645 ЦК України). Згідно із ст. 646 ЦК України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Також відповідно до ст.648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. Аналізуючи вказані норми закону у контексті спірних правовідносин, слід вказати, що надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у заявлений позивачем період передбачено виключно на договірній основі. Проте договори про надання та отримання таких послуг укладаються відповідно до вищезазначених вимог закону не на індивідуальній основі з кожним споживачем з індивідуальними умовами, а шляхом приєднання споживача до умов такого договору, який є типовим. У свою чергу, пропозиція укласти договір шляхом розміщення позивачем тексту такого договору на своєму офіційному сайті; обов`язок споживача щодо укладення договору на основі типового; право споживача у місячний термін подати свої заперечення, зауваження щодо цього договору, у випадку, якщо такий не відповідає умовам типового; фактичне споживання відповідачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та часткова їх оплата, а також відсутність актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до вказаних вище вимог закону, зокрема ст.642 ЦК України, свідчить, що відповідач приєднався до умов договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, за яким КП «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради зобов`язалося надавати відповідачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема постачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2189-VІІІ Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Послуги із водопостачання та водовідведення, за адресою місця проживання відповідача надавалися КП «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради, позивачем у справі, згідно з Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). За змістом статті 14 вказаного Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Згідно із статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 13 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання належить, зокрема, встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (крім тарифів на ці послуги, які встановлюються НКРЕКП). Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 10.05.2017 року № 224 встановлено КП «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради з 01.06.2017 року тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які відповідними рішеннями: від 12.10.2017 року № 581; від 22.02.2018 року № 109; від 14.06.2018 року № 417; від 24.01.2019 року № 12 коригувалися та змінювалися (а. с. 25-29). Пунктом 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, на споживача покладено, зокрема, обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також обов`язок сплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами покладено на споживача і п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який діє з 01.05.2019 року. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 року № 2918-Ш (з наступними змінами та доповненнями) встановлено зобов`язання споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.48 вказаного Закону спори з питань питної води та питного водопостачання розглядаються у судовому порядку. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За загальними умовами виконання зобов`язань, встановленими ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 901, ч.1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з цього, відповідач повинен виконувати обов`язок по оплаті наданих йому послуг з централізованого водопостачання та водовідведення протягом кожного місяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, як то передбачено п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Як видно із довідки про нарахування та оплату послуг КП «ЖКЦ» за період з 01.08.2017 року по 01.07.2019 року та розрахунку по нарахуванню та сплаті КП «Славутич - Водоканал» Славутицької міської ради, [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкрито за адресою: [ADDRESS] , за період з 25.08.2017 року по 31.10.2020 року має заборгованість в сумі 13573,53 гривні, розмір якої відповідачем ніяким чином не спростований ( а.с. 12-13). Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 13573 гривні 53 копійки. Сума заборгованості у справі визначається без урахування строків позовної давності, оскільки відповідачем відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦПК України заяви про застосування цих строків суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved