Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

29 травня 2018 року після проголошення рішення до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу. В заяві заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 34 850,00 грн. Заява обґрунтована тим, що відповідно до договору №02/02-01/1820-1 від 02.01.2018 року, укладеного між позивачем та адвокатом [PERSON], останній надавав позивачу правову допомогу при розгляді справи за позовом [PERSON] до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, компенсації за невикористані відпустки та інших виплат. При розгляді справи по суті представник позивача зробив заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Крім того, 07 червня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення також в частині визначення сум, що присуджено до стягнення з Державного підприємства «Інфоресурс» на користь позивача за рішенням суду. Представник в заяві зазначає, що судом не вказано в резолютивній частині рішення суду суми, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, що ускладнить виконання рішення суду. В судовому засіданні представник позивача заяви підтримав та просив їх задовольнити. Представник Державного підприємства «Інфоресурс» в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяв на тій підставі, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому не доцільно ухвалювати додаткове рішення. Представник Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Вислухавши сторони, оцінивши надані суду документи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяв представника позивача та ухвалення додаткового рішення за наступних підстав. Стаття 270 ЦПК України визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Стаття 59 Конституції України визначає, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Стаття 15 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Як визначає стаття 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, компенсації за невикористані відпустки та інших виплат. У справі відбулось чотири судових засідання. 22 травня 2018 року у справі проголошено рішення за яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Інфоресурс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в сумі 126 187 (сто двадцять шість тисяч сто вісімдесят сім) гривень 74 копійки; матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 10.12.2014 року по 20.08.2017 року в розмірі середньомісячного заробітку за кожен рік роботи; винагороду за підсумками роботи за 2014 рік в розмірі посадового окладу [PERSON]; винагороду за підсумками роботи за 2015 рік в розмірі посадового окладу [PERSON]; винагороду за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 70 % середньомісячного заробітку [PERSON]. Як вбачається в резолютивній частині рішення суду не зазначено точної грошової суми, присудженої до стягнення щодо матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 10.12.2014 року по 20.08.2017 року; винагороди за підсумками роботи за 2014 рік; винагороди за підсумками роботи за 2015 рік; винагороди за підсумками роботи за 2016 рік. Як передбачено п. 2 Порядку № 100, в усіх інших випадках збереження середньої зарплати (крім оплати відпусток) середньомісячна зарплата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. І хоча ця норма не зовсім стосується матеріальної допомоги (адже вона не може бути кваліфікована як середній заробіток, що зберігається за працівником протягом того чи іншого періоду), іншої норми Порядок № 100 не містить, тому суд вважає, що саме вона має бути взята до уваги при нарахуванні матеріальної допомоги. Правила розрахунку виплат, що обчислюються виходячи із середньої зарплати за останні 2 місяці роботи, наведено в п. 8 Порядку № 100. На виконання норм цього пункту Мінпраці та соцполітики в листі від 21.08.09 р. № 506/13/ 84-09 запропонувало такий алгоритм нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення. Допомога визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Рішеннями судів встановлено розмір середньоденної заробітної плати, що становить 858,42 грн. Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на два сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно із графіком роботи установи, прийнятим із дотриманням вимог законодавства. Як вбачається з матеріалів справи два місяці, що передували звільненню позивача - лютий та березень 2014 року в кожному із них по 20 робочих днів, тому суд бере саме 20 робочих днів для нарахування. Тобто матеріальна допомога на оздоровлення за кожен рік становить (20 х 858,42 грн.) х 3 роки = 51 505,20 грн. Відповідно винагороди за підсумками роботи за 2014 та 2015 роки підлягають до стягнення в розмірі посадового окладу, що відповідно за кожен рік становить 5 400,00 грн. та винагорода за підсумками роботи за 2016 рік становить 12 017,88 грн. (70% від середньомісячного заробітку). Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2018 року між [PERSON] (далі - Клієнт) та адвокатом [PERSON] (далі - Адвокат/Виконавець) був підписаний Договір про надання правової допомоги №02/02-01/1820-1. За умовами п.1.1 Договору, Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту в обсязі і на умовах, які передбачені цим Договором, а саме: представництво та захист інтересів Клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах усіх інстанцій України щодо захисту його інтересів, за що Клієнт зобов'язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі і на умовах визначених Договором (Розділ 4). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суду не було надано договору в повному обсязі, тому суд позбавлений можливості встановити порядок сплати адвокату гонорару згідно з умовами Договору. 06.03.2018 року представник позивача подав до суду попередній розрахунок судових витрат. 29.05.2018 року до суду надійшов розрахунок судових витрат позивача по справі. Як вбачається із опису робіт, які здійснені адвокатом, він надавав наступну правничу допомогу: -зустріч та усна консультація клієнта - 1 година - 850,00 грн. -ознайомлення з матеріалами справи - 1 година - 850,00 грн. -отримання доказів для позовної заяви - 1 година - 850,00 грн. -надсилання заяв відповідачам - 4 години - 6 800,00 грн. (4 х 1 700,00 грн.) -складання адвокатських запитів, опрацювання відповідей на них - 3 години - 5 100,00 грн. (3 х 1 700,00 грн.) -складання процесуальних документів (1 документ = 1 година) - 1 година - 1 700,00 грн. -складання позовної заяви - 5 годин - 8 500,00 грн. (5 х 1 700,00 грн.) -представництво інтересів позивача в суді - 4 години - 6 800,00 грн. (4 х 1 700,00 грн.) -представництво позивача перед іншими фізичними та юридичними особами в тому числі перед Міністерством освіти України - 2 години - 3 400,00 грн. (2 х 1 700,00 грн.) А всього згідно розрахунку представника позивача ним витрачено 22 години за які позивач сплатив 34 850,00 грн. З копій актів приймання-передачі наданих послуг вбачається, що 23.02.2018 року між позивачем та його представником підписано акт про виконання робіт 18 годин за які згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 27.04.2018 року [PERSON] сплатив 28 050,00 грн. Потім 22.05.2018 року був підписаний акт про виконані роботи за представництво інтересів в суді - 4 години на суму 6 800,00 грн. та згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.05.2018 року [PERSON] сплатив 6 800,00 грн. Представник відповідача не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте суд, враховуючи положення діючого законодавства, оцінюючи зв'язок витрат зазначених в розрахунку з розглядом справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат за надсилання заяв відповідачам так як представник пояснив, що в зазначені витрати він включив направлення по пошті документів сторонам; не надано детального опису робіт також в частині отримання доказів для позовної заяви (водночас так як в розрахунку зазначено підготовка та подання адвокатських запитів) та представництво та захист інтересів клієнта перед Міністерством освіти України та її структурними підрозділами; складання процесуальних документів по цивільній справі (так як крім цього включено час складання позовної заяви та підготовки запитів адвоката). Суду не надано повного тексту Договору про надання правової допомоги, суд позбавлений можливості встановити яким чином сторони обумовили оплату послуг адвоката (погодинна чи загальна сума за виконані роботи). Щодо витрат за участь в судових засіданнях варто зазначити, що позивач рахує по кількості судових засідань і встановлює вартість 1 години 1 700,00 грн. Проте із журналів судового засідання вбачається, що судове засідання, яке мало відбутись 23.02.2018 року не відбулось в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному, однак представник прибув в судове засідання, а тому суд вважає за можливе врахувати за представництво інтересів 30 хв., наступне судове засідання, яке відбулось 28.03.2018 року тривало 33 хв., 20.04.2018 року судове засідання тривало 45 хвилин, а 22.05.2018 року - 46 хв., а загальний час перебування адвоката в судових засіданнях становить 154 хв. (2 год. 34 хв.), тому суд вважає обгрунтованими в цій частині витрати на суму 4 362,82 грн. Вимоги позивача про стягнення витрат, які включають час на погодження правової позиції в сумі 850,00 грн., підготовку та подання позовної заяви у сумі 8 500,00 грн. та ознайомлення з матеріалами справи в розмірі 850,00 грн. суд вважає співмірними заявленим вимогам. Підготовка та подання адвокатських запитів, опрацювання відповідей на них, яка визначена стороною позивача у розмірі 5 100,00 грн. (з розрахунку 1 700,00 грн. за годину) суд вважає спів мірною компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 3 400,00 грн. (з розрахунку 2 години по 1 700,00 грн.). Таким чином із заявлених 34 850,00 грн. як вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді суд вважає задовольнити 17 962,82 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial