Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

30.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. Після її смерті залишилась земельна ділянка, розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 24.05.2009 року. [PERSON], як донька померлої, має намір прийняти спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги. Тому вона звернулася до приватного нотаріуса Монастирліу О.П. для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в прийнятті даної заяви, на підставі того, що вона втратила 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і не надала доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Представник заявниці в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення представника заявниці та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.07.1972 року (а.с.5), матір'ю заявниці є [PERSON]. Відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.6), після укладення шлюбу, зареєстрованого 07.11.1993 року у Дивізійській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, заявниці присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.7), [PERSON] померла [INFO] в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,4000 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення особистого селянського господарства. Листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. №139/01-16 від 07.03.2017року (а.с.12) підтверджується, що нотаріальною конторою відмовлено заявниці у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причини втрати 6-ти місячного строку для подачі даної заяви та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 10.04.2017 року (а.с.28) вбачається, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON] померлої [INFO] - інформація відсутня. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що заявниця [PERSON] та її покійна мати [PERSON] проживали в різних помешканнях, але обидва будинки були розташовані поруч на одному подвір'ї, хоча і значилися за різними адресами. За весь час проживання вони вели спільне господарство, разом обробляли присадибну ділянку, мати лише деякий час ночувала в належному їй будинку, коли ж вона захворіла і потребувала постійного догляду, донька [PERSON] перевела матір на постійне проживання до свого будинку, де і здійснювала за нею постійний догляд до самої смерті. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявниця [PERSON] є єдиною донькою спадкодавця [PERSON], та дійсно постійно проживала разом зі своєю матір'ю до дня її смерті, що також підтвердили в своїх поясненнях допитані в судовому засіданні свідки. Однак, прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку вона позбавлена можливості через відмову нотаріуса (а.с.12), якому необхідно надати докази сумісного проживання, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, поясненнями свідків, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного сумісного проживання заявниці [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на день її смерті [INFO].

Outcome: approved