Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

30.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 11 липня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося внаслідок несумісності характерів, різні погляди на життя, що породжувало в сім'ї непорозуміння, та конфлікти. Вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. З цих причин шлюбно-сімейні відносини з 2016 року припинено. Збереження шлюбу та примирення за викладених обставин вона вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], місце проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], визначити разом з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати: 640 грн. - на сплату судового збору, 8 грн. - послуги банку, 1058 грн. - за надання юридичної допомоги, а всього 1706 грн. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохала розглянути справу у її відсутності, вказала, що позов підтримує, згодна на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повістка направлялася за місцем реєстрації, поштове повідомлення повернулося з відміткою «за адресою реєстрації не проживає». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у Святилівській сільській раді Глобинського району Полтавської області 11.07.2009 року, актовий запис № 03. Мають спільну малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2016 року через втрату взаєморозуміння, виникнення непримиренних протиріч. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сім'ї повагу один до одного, зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. З урахуванням того, що шлюбні відносини припинені з 2016 року, жодна із сторін не заявила клопотання про надання терміну для примирення, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню. Позовна вимога про визначення місця проживання дитини з матір»ю задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Із позову вбачається , що дитина сторін проживає з матір»ю і відповідач проти цього не заперечує, а отже, спір з цього приводу відсутній, тобто право не підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки із двох позовних вимог задоволена лише одна , то з відповідача на користь позивача стягується половина коштів, які були затрачені на сплату судового збору (640 : 2 = 320 грн. ). Доказів на підтвердження понесених витрат на оплату юридичної допомоги в сумі 1706 грн. позивачем суду не надано, тому вказана сума стягненню не підлягає. Не є судовими витратами, в розумінні ст. 133 ЦПК України, 8 грн. - кошти сплачені за послуги банку, тому вони відшкодуванню не підлягають. Також суд в рамках позовного провадження не вирішує питання про залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища «[PERSON]», оскільки таке питання може вирішуватися лише при поданні до суду заяви подружжя, яке має дітей, в порядку окремого провадження (ч.3 ст. 293, ч.8 ст. 294 ЦПК України). В конкретному випадку [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою. З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial