Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

30 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона є опікуном [PERSON] відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року. [PERSON] має рідного брата [PERSON] [INFO] народження. Мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року та відносно [PERSON] за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 червня 2016 року. 9 березня 2016 року [PERSON] був вилучений у матері та переданий на лікування до КЗОЗ «Харківська міська клінічна дитяча лікарня № 16». 27 травня 2016 року [PERSON] був влаштований до комунального закладу соціального захисту дітей «Центр соціальної - психологічної реабілітації дітей». Рішенням № 482 від 20 липня 2016 року та № 751 від 9 грудня 2015 року виконавчого комітету Харківської міської ради за малолітнім [PERSON] та малолітнім [PERSON] закріплено право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2018 року [PERSON] усиновлений громадянами Канади [PERSON] та [PERSON] та в подальшому виїхав з усиновлювачами на постійне проживання до Канади. 2 лютого 2018 року [PERSON] знятий з первинного обліку Службою у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування. Однак в порушення вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» усиновлювачі не звернулися до органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що [PERSON] не проживає за адресою реєстрації більш ніж три роки, позивач просила визнати його таким, який втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, письмовий відзив на позов не подав. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до суду не з`явився, подав письмові пояснення на позов за підписом представника, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому посилався на те, що малолітній [PERSON] залишається громадянином України до досягнення повноліття, держава Україна протягом цього періоду здійснює нагляд за дотриманням прав усиновлених дітей. Враховуючи, що законодавство передбачає можливість скасування усиновлення, Департамент вважає за необхідне подальше збереження за [PERSON] права проживання та користування вказаним житловим приміщенням. Враховуючи умови визначені ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи доказі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно статей 3, 4, 16 Конвенції про права дитини, дитина повинна мати право на житло, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на недоторканність житла. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. [PERSON] народився [INFO] , тобто на час розгляду справи є малолітнім. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року та відносно [PERSON] за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8 червня 2016 року. 9 березня 2016 року [PERSON] був вилучений у матері та переданий на лікування до КЗОЗ «Харківська міська клінічна дитяча лікарня № 16». 27 травня 2016 року [PERSON] був влаштований до комунального закладу соціального захисту дітей «Центр соціальної - психологічної реабілітації дітей». Рішенням № 482 від 20 липня 2016 року та № 751 від 9 грудня 2015 року виконавчого комітету Харківської міської ради за малолітнім [PERSON] та малолітнім [PERSON] закріплено право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2018 року [PERSON] усиновлений громадянами Канади [PERSON] та [PERSON] та в подальшому виїхав з усиновлювачами на постійне проживання до Канади. За змістом ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради категорично заперечує щодо визнання [PERSON] таким, який втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Статтею 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. На час розгляду справи [PERSON] є особою, яка не досягла 14 років та обмежений у праві щодо вільного вибору місця проживання. Зазначені обставини відсутності за адресою зареєстрованого місця проживання понад встановлені строки є поважними. За змістом ч. 6 ст. 71 Житлового Кодексу України законодавством може бути встановлено й інші випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Визнання рішенням суду дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої дитини з реєстрації місця проживання, що суперечить інтересам дитини. Відсутність реєстрації місця проживання дітей, які не досягли 14-річного віку і не мають права вільного вибору місця проживання, суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, які гарантовані Конституцією України та Законами України. Крім цього, законодавство передбачає можливість скасування усиновлення за рішенням суду з поважних причин, а тому збереження за дитиною права проживання та користування житлом є належним захистом її прав та законних інтересів. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed