Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

30.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила встановити відносно неї факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Малинівка Новоград-Волинського району Житомирської області, померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що влітку 1979 року її мати [PERSON] познайомилась з [PERSON] . Через місяць після знайомства вони почали проживати разом у місті Житомир, а [INFO] квітні 1980 [INFO] переїхали на постійне місце проживання в село Нове життя Джанкойського району Автономної Республіки Крим. Під час спільного проживання вели спільне господарство, були родиною, мали взаємні права та обов`язки подружжя. Однак, після того як між ними погіршились стосунки, мати поїхала жити до батьків у село Матрунки Чуднівського району Житомирської області, де [INFO] народилася вона [PERSON] . Однак, у зв`язку з тим, що батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис відомостей про батька [PERSON] в свідоцтві про народження був внесений зі слів матері. Тому прізвище вказано « [PERSON] », а в графі батько « [PERSON] ». Протягом дитинства та в дорослому віці вона завжди підтримувала родинні відносини як з [PERSON] , так і з його родиною. [PERSON] визнавав себе її батьком. [INFO] батько [PERSON] [PERSON] , помер. 11.01.2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Там вона дізналася, що з такою ж заявою звернулась і рідна сестра її померлого батька [PERSON] . Тому, оскільки де-юре [PERSON] не являється батьком [PERSON] , то з метою подальшого оформлення спадщини після смерті батька, виникла необхідність звернутися до суду для встановлення факту батьківства. Ухвалою суду від 01.02.2019 року було відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення позову. Зокрема посилались на те, що за життя [PERSON] зустрічався з іншими жінками і ніяким чином не підтримував стосунки з матір`ю позивача [PERSON] . Підстав для того, щоб вважати [PERSON] батьком [PERSON] немає. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00021874076 від 15.01.2019 року батьком [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, вказаний [PERSON] (а.с. 6, 17). У позовній заяві позивач просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно неї. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», що діяв на час виникнення спірних правовідносин,згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання\~ дитини\~ має\~ місце,\~ коли\~ вона\~проживає з\~матір`ю\~та особою,\~ яку\~ остання\~ вважає\~ (або\~ яка\~ вважає\~ себе)\~батьком дитини,\~ або\~коли ця\~особа спілкується\~з дитиною,\~проявляє батьківську\~турботу щодо\~неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), що являється матір`ю позивача. Так, вона повідомила суду, що з 1979 року вона разом, однією сім`єю проживала із [PERSON] , вели спільне господарство, відбували батьків як її, так і його. Пізніше вони разом переїхали до АРК, де жила тітка покійного [PERSON] . Там вони вели спільне господарство та працювали. Після того як вона завагітніла, вони разом вирішили, що їй потрібно повернутися до батьків. Після повернення у рідне село, вона тиждень проживала у батьків [PERSON] , котрі відносилися до неї як до невістки. Через тиждень після народження доньки позивача у справі, [PERSON] приїхав з АРК і відносився до [PERSON] як до рідної доньки. Через деякий час він повернувся до АРК їхні сімейні відносини розладилися. Коли [PERSON] підросла, [PERSON] , представляючи себе її батьком, забирав її зі школи. Окрім цього, як [PERSON] , так і відповідач у справі [PERSON] , неодноразово запрошували її разом із донькою на свята як членів родини. Факт спільного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] у судовому засіданні підтвердили і інші свідки. Зокрема, [PERSON] , котра являється двоюрідною сестрою матері позивача, пояснила, що покійний [PERSON] вів спільне господарство із [PERSON] , називав [PERSON] своєю донькою. Окрім цього, і відповідач в якості тітки неодноразово приїжджала до позивача. [PERSON] , являючись однокласником і односельчанином [PERSON] , а також чоловіком сестри [PERSON] , підтвердив факт спільного проживання як дружини та чоловіка [PERSON] та [PERSON] , оскільки якийсь час разом проживали всі в одній квартирі. Окрім цього, [PERSON] приїжджав та гуляв з [PERSON] як батько з донькою. Батьки [PERSON] також називали себе бабусею та дідусем [PERSON] . Факт спільного проживання як дружини та чоловіка [PERSON] та [PERSON] , а також визнання покійним [PERSON] своєю донькою в судовому засіданні підвердили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 15.05.2019 року було задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі посмертну судову генетично-молекулярну експертизу (а.с. 76). Так, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 10-1303 від 10.10.2019 року померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , з імовірністю 99,9999999870 % може бути біологічним батьком [PERSON] (а.с. 161-165 ). Окрім цього, в матеріалах справи знаходиться лист матері [PERSON] до [PERSON] , у якому чітко вбачається факт стосунків та спільного проживання і ведення господарства між [PERSON] та матір`ю позивача. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги докази,наявні в матеріалах справи, покази свідків, висновок експерта за результатами посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, суд вирішив позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення сплачені судові витрати, а саме витрати на проведення експертизи та сплачений судовий збір.

Outcome: approved