Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

29 серпня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилається на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 31 травня 2012 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Станом на 31 липня 2016 року заборгованість відповідача становить у розмірі 26729 грн. 32 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 4). Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти його задоволення в частині стягнення заборгованості по відсотках, комісії та пені. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31 травня 2012 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-33). Відповідно до п. 1.1.2.5 «Умов та правил надання банківських послуг» - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконує. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пеня та комісія обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Станом на 31 липня 2016 року заборгованість відповідача становить у розмірі 26729 грн. 32 коп., та складається з наступного: -2589 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом; -19290 грн. 70 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3100 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500 грн. штраф (фіксована частина); -1249 грн. 02 коп. штраф (процентна складова). Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 31 липня 2016 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 5-6). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть у справі. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування вимог позивача. З огляну на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджено копією довідки серії 10 ААВ № 797853 (а.с. 48), та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Такі розяснення містяться в п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судоми законодавства про судові витрати у цивільних справах. Таким чином, з урахуванням задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно компенсувати судові витрати в сумі 1378 грн. за рахунок держави.

Outcome: approved