Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

30 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 травня 2017 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав на праві власності його батькові - [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого була його мати - [PERSON], яка прийняла спадщину. Але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] його мати [PERSON] померла, її спадкоємцями був він та його брат - відповідач [PERSON], який у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак зареєстрований у зазначеному будинку. Фактично відповідач з 2012 року не проживає у будинку, не є його власником, житлом не користується, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. У зв'язку з чим, позивач просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 26). Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого, з урахуванням письмової згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 17). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 травня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 508 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86301585 від 03 травня 2017 року (а.с. 7, 7 зворот). Право власності на іншу 1/2 частину вищезазначеного будинку ще не видано (а.с. 7). У вищезазначеному будинку зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO] та його брат - [PERSON], [INFO], що вбачається з довідки Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 860 від 26 травня 2017 року (а.с. 8). Відповідач в зазначеному будинку [ADDRESS] з січня 2012 року не проживає, що підтверджується актом від 22 травня 2017 року, складеним депутатом Орлівщинської сільської ради Лещенко С.\~В. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, в будинку [ADDRESS], де право власності на 1/2 частину нерухомого майна належить позивачу, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника частини будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved