Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

29 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 04 грудня 2018 року позовна заява була залишена без руху. Після виправлення недоліків позовної заяви та отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 04 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовна заява обґрунтована тим, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 02.12.2009 року, відповідач отримав кредит у розмірі 14300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання банківських послуг відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами [PERSON]. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим допустив заборгованість на загальну суму 23601,19 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 5158,40 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 8940,12 грн.; заборгованість за пенею 7902,61 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 1100,06 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У письмовій заяві по суті справи відповідач посилався на необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що додані до позовної заяви витяги з «Тарифів Банку» та Умов та Правил надання банківських послуг не мають назви, дати складання та відсутні дані про його ознайомлення з діючими станом на 02 грудня 2009 року Тарифами і Умовами та Правилами. Долучені до позовної заяви [PERSON] і Умови та Правила ним не підписані, він підписував лише анкету-заяву. Крім того, позивачем не надано доказів ознайомлення його з правилами користування платіжною карткою. Тому він вважає, що «Тарифи Банку» та «Умови та Правила надання банківських послуг», на які посилається позивач, є нікчемними, тому не можуть братися до уваги, а отже при визначенні умов, під які надавався кредит, можна брати лише анкетні дані та його заявку на одержання кредиту. Крім того, твердження позивача про те, що банк має право щомісячно в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта вносити зміни до Умов та правил надання банківських послуг ,є незаконним та суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, відповідач посилався на недопустимість притягнення його до подвійної відповідальності у виді стягнення пені та штрафу одночасно; на порушення строку позовної давності щодо стягнення відсотків за кредитом за період з 31.03.2010 року по 31.05.2018 року, оскільки таким чином перевищується трирічний строк. Крім того, безперервна заборгованість щодо погашення тіла кредиту у нього виникла ще 28.07.2018 року і з даного моменту банк мав усі можливості зафіксувати факт порушення виконання ним зобовязань, повідомити його про це або звернутися до суду. Однак після неповернення перших частин кредиту позивач не звертався до нього з вимогою про дострокове погашення кредитного зобовязання, а тому сприяв збільшенню розміру збитків, так як навмисно нараховувались відсотки, штрафи, неустойки. Також відповідач зазначив, що на момент утворення заборгованості у нього склалися складні життєві обставини, які тривають і досі. У лютому 2018 року він тяжко захворів, у звязку з чим було проведено операцію на серці\~ та поставлено стенд-систему, за яку він заплатив 25000 грн. На даний час він продовжує хворіти та змушений постійно купувати та приймати ліки, а до своєї хвороби він вчасно виконував кредитні зобовязання. При цьому, розмір нарахованої пені значно перевищує розмір тіла кредиту. З урахуванням зазначених обставин, відповідач просив: зменшити розмір пені; застосувати позовну давність до вимог про стягнення з нього відсотків та відмовити у стягненні з нього штрафів. Позивач у письмовій заяві по суті справи зазначив, що заповнивши та підписавши заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами [PERSON] та погодився на укладення кредитного договору, який є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Крім того, як вбачається з виписки з карткового рахунку, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки та до певного часу здійснював платежі на погашення заборгованості, тобто фактично прийняв пропозицію до укладення договору дією шляхом отримання кредиту та сплати періодичних платежів, що також свідчить про прийняття ним умов договору. Що стосується односторонньої зміни [PERSON], то п.1.1.3.2.4 договору передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] на інших невідємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обовязки: у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 договору; у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 договору). Відповідно до п.1.1.6.1, 1.1.6.2 договору про зміну процентної ставки відповідача було повідомлено шляхом використання SMS, а також відповідна інформація наявна на офіційному сайті банку. У разі незгоди зі змінами клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши п.2.1.1.5.4 договору та погасивши наявну заборгованість. Разом з тим, до цього часу відповідач не ініціював розірвання договору. Заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу є помилковими. Так, постановою ж ВСУ по справі №6-2003цс15 визначено, що одночасне застосування пені та штрафу є порушенням норм ст.61 Конституції України лише у разі їх одночасного застосування за одне і те ж порушення. Разом з тим, за договором, пеня та штраф застосовуються за різні порушення. Щодо позовної давності, то так надана відповідачу кредитна картка діє до 31 травня 2021 року, то позивач звернувся до суду в межах позовної давності. Щодо вини кредитора у збільшенні розміру заборгованості, то законом та договором встановлено право, а не обовязок, звертатися до суду з позовом щодо дострокового стягнення заборгованості у випадку порушення боржником зобовязань за договором. При цьому відповідач не надав доказів того, що саме поведінка банку унеможливила виконання ним своїх зобовязань, що призвело до збільшення обсягу загальної заборгованості за кредитом, як і доказів того, що кредитор відмовився прийняти належне виконання зобовязання, запропоноване боржником. Тому позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.35/. Тому, справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково з підстав, зазначених у заяві відповідача по суті справи. Заслухавши відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 грудня 2009 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами [PERSON]. Таким чином, [PERSON] уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 02.12.2009 року, за яким отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.5-9, 25, 44, 48-49/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» /а.с.34-35/. Факт отримання відповідачем кредитної картки підтверджується його підписом у відповідному полі вищевказаної заяви. /а.с.48-49/. П.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Outcome: partial