Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29.08.2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] Померла заповіту не посвідчувала. Спадкування відбувалося за законом. Спадщину у вигляді вказаного житлового будинку прийняли: донька померлої [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса і отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, та його брат, онук померлої, [PERSON], який проживав разом з [PERSON] на день її смерті, а також і після її смерті, у вказаному будинку, тобто прийняв спадщину відповідно до приписів ст.549 Цивільного кодексу Української РСР, який має застосовуватися до цих правовідносин. [INFO] року його брат помер. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини померлої [PERSON] з його братом, ним та їх матір'ю [PERSON], яка померла ще до відкриття бабусиної спадщини [INFO] року. В 1999 році тітка позивача [PERSON] звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому, посилаючись на вказану відмову нотаріуса, стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем майна її матері [PERSON], оскільки відсутні докази, що мати позивача та [PERSON] [PERSON] є донькою померлої [PERSON] Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2000 року у цивільній справі №2-3/2000 р. у позові [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Сторони рішення не оскаржували і воно набрало законної сили 06.11.2000 року. Суд встановив, що [PERSON] мати позивача [PERSON] та [PERSON] є донькою померлої [PERSON], з якою у спірному будинку на день її смерті і далі до своєї смерті [INFO] року проживав тільки брат позивача [PERSON], тим самим прийнявши спадщину, але не оформив своє право у нотаріуса, в той час, як [PERSON] це зробила у відношенні 1/2 частину будинку, спадкоємцем за законом якого вона була після смерті [PERSON] Однак, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем його майна є [PERSON], а [PERSON] не є спадкоємцем. Отже, судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, встановлено, що позивач є спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] після смерті свого брата [PERSON], але, оскільки ним позовних вимог не заявлялося, не було вирішено питання про визнання за ним права власності на це спадкове майно. Крім того, померлий брат позивача [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 5,54 умовних кадастрових га в землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 04.06.1997 року. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON] у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно померлого [INFO] року [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,54 умовних кадастрових га в землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 04.06.1997 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.06.1997 року. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Вивчивши надані позивачем докази, оглянувши матеріали цивільної справи (далі - ц/с) №2-3/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадкове майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 19.09.1998 року виконавчим комітетом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (ц/с №2-3/2000, а.8). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 11.04.2001 року та довідкою Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №319 від 21.09.1998 року (а.с. 14, ц/с №2-3/2000, 15, а.23). Померла заповіту не посвідчувала. Спадкування відбувалося за законом. Спадщину у вигляді вказаного житлового будинку прийняли: донька померлої [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса і отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку (ц/с №2-3/2000, а.12), та брат позивача, внук померлої, [PERSON], який проживав разом з [PERSON] на день її смерті, а також і після її смерті, у вказаному будинку, тобто прийняв спадщину відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР (ц/с №2-3/2000, а.11), який має застосовуватися до цих правовідносин. Мати позивача і [PERSON] [PERSON], яка була донькою [PERSON], та 07.01.1961 року уклала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєне прізвище чоловіка [PERSON], померла [INFO] року до смерті своєї матері. Ці обставини підтверджуються матеріалами ц/с №2-3/2000: довідкою виконавчого комітетк Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області 352 від 09.03.1999 року (ц/с №2-3/2000, а.25), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Брагинівським сіль ЗАГС 07.01.1961 року (ц/с №2-3/2000, а.6), довідкою виконавчого комітету Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №590 від 09.12.1999 року (ц/с №2-3/2000, а.23), повторним свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданим Брагинівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області 07.10.1998 року(ц/с №2-3/2000, а.7). [INFO] року помер брат позивача [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.09.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13). Позивач звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, але отримав відмову через ненадання документів, що підтверджують родинні відносини померлої [PERSON] з його братом, ним та їх матір'ю [PERSON], яка померла ще до відкриття бабусиної спадщини [INFO] року (ц/с №2-3/2000, а.11). В 1999 році тітка позивача [PERSON] звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому, посилаючись на вказану відмову нотаріуса, стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем майна її матері [PERSON], оскільки відсутні докази, що мати позивача та [PERSON] [PERSON] є донькою померлої [PERSON] Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2000 року у цивільній справі №2-3/2000 р. у позові [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Сторони рішення не оскаржували і воно набрало законної сили 06.11.2000 року. Суд встановив, що [PERSON] мати позивача [PERSON] та [PERSON] є донькою померлої [PERSON], з якою у спірному будинку на день її смерті і далі до своєї смерті [INFO] року проживав тільки брат позивача [PERSON], тим самим прийнявши спадщину, але не оформив своє право у нотаріуса, в той час, як [PERSON] це зробила у відношенні 1/2 частину будинку, спадкоємцем за законом якого вона була після смерті [PERSON] Однак, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем його майна є [PERSON], а [PERSON] не є спадкоємцем. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Петропавлівського районного суду № 2-3 2000р. від 26.10.2000 року, що набрало законної сили (а.с. 11-12), встановлено, що позивач є спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] після смерті свого брата [PERSON], але, оскільки ним позовних вимог не заявлялося, не було вирішено питання про визнання за ним права власності на це спадкове майно. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,54 умовних кадастрових га в землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 04.06.1997 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, копія якого додана до позову (а.с.15). Оскільки правовідносини щодо спадщини померлого [INFO] року [PERSON] виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосуванню до цих правовідносин підлягають норми Цивільного кодексу (далі - ЦК) Української РСР. Згідно з ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1). Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч. 2). Статтею 529 ЦК Української РСР визначалось, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1). Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ч.2). Стаття 530 ЦК Української РСР передбачала, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Померлий [INFO] року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав один [ADDRESS], заповіт у виконавчому комітеті Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області не посвідчував, що підтверджується відповідними довідками цього органу місцевого самоврядування від 17.12.2000 року № 1069 та № 1070 (а.с. 16). Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджується копіями свідоцтв про народження спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER], виданого 19.03.1968 року Брагинівським сільЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 32) та позивача серії [NUMBER], виданого 13.10.1961 року Брагинівським сільЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7), з яких вбачається, що батьками обох вказані ті ж самі особи - [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців, крім позивача, у померлого [PERSON] немає. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата [PERSON], а його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з листом Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі середня індексована вартість земельної ділянки (паю) по Брагинівській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області станом на 01.01.2016 рік складає 195030,91 грн. (а.с.20). Вартість спадкового домоволодіння складає 20554 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна: домоволодіння загальною площею 69,80 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], виконаного ТОВ «Земля і Право» на підставі договору від 23.05.2016 року № 17/16-1-ПТ-М (а.с.17). Оскільки позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, то в ціну позову ним пораховано половину визначеної вартості будинку, а саме 10277 грн.. Виходячи з загальної ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2053,07 грн., про що до позову додано квитанції банку від 05.09.2016 року (а.с.5) та від 13.09.2016 року (а.с.27). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2053,07 грн. На підставі викладеного, ст. 549, 550 ЦК Української РСР,

Outcome: approved