Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

29 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини усіх видів заробітку(доходу) на 1/6 частину усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до уду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року він сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, зазначає, що, на даний час він одружився, у нього народився син [PERSON] , [INFO] , дружина, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] до 1/6 частини, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у тому ж розмірі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу). Заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття . Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після ухвалення заочного рішення Чернігівським районним судом від 13 травня 2017 року одружився 01 грудня 2020 року ( а.с. 12), у подружжя народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] .(а.с.7, 12). Позивач [PERSON] звільнився з роботи (а.с.11), а його дружина [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років( а.с. 14) Згідно довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 02 вересня 2021 року позивач має на утриманні дружину [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , 2021 року народження. (а.с.16). При вирішенні питання наявності підстав для зменшення розміру аліментів судом враховується, що після ухвалення заочного рішення Чернігівським районним судом від 13 травня 2017 року про стягнення аліментів у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, він звільнився з роботи, не працює, одружився, у нього народилась ще одна дитина, на утриманні має дружину та малолітнього сина, отже змінився сімейний та матеріальний стан позивача, ця зміна впливає на змогу позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, відповідач про зміну свого сімейного та матеріального стану відомостей не надала. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року необхідно зменшити до 1/5 частини усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Суд дійшов висновку, що саме такий розмір аліментів не буде порушувати права та законних інтереси позивача, а відповідно і її дитини та відповідатиме матеріальному стану відповідача. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову. На підставі зазначеного та

Outcome: partial