Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

30 червня 2015 року позивач, КС «Можливість», в особі в.о. голови правління [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обгрутнування позову зазначає, що 02 липня 2014 року між КС „Можливість та [PERSON] був укладений договір кредиту № 298, згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 2000 гривень строком на 12 місяців, з 02 липня 2014 року по 02 липня 2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. [PERSON] у свою чергу зобовязався сплачувати суму кредиту та проценти відповідно до графіку, який є невідємною частиною договору; останній платіж мав поступити 02 липня 2015 року. Однак [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобовязання перед кредитною спілкою належним чином не виконував, останній платіж мав місце 23 жовтня 2014 року. У звязку з цим заборгованість відповідача перед КС «Можливість» станом на 30 червня 2015 року склала 5232,72 гривень, з яких 1633,96 гривень основний борг, 69,41 гривень відсотки за користування грішми, 3529,35 гривень додаткові проценти. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судовий збір в сумі 243,60 гривень Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, до зали судового засідання не прибув, надавши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02 липня 2014 року між Кредитною спілкою «Можливість» в особі в.о. голови правління [PERSON] з одного боку, та [PERSON] з іншого, був укладений договір кредиту № 298, за умовами якого останньому був наданий кредит в сумі 2000 гривень строком на 12 місяців, з 02 липня 2014 року по 02 липня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 45,6 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник, у даному випадку [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 02 липня 2015 року. Відповідно до п. 3.7 вказаного договору, за будь яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому позичальник [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору, а також із порядком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується його особистим підписом у договорі. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту № 298 від 02 липня 2014 року загальна сума заборгованості позичальника [PERSON] станом на 30 червня 2015 року становить 5232,72 гривень, а саме: 1633,96 гривень заборгованість за кредитом, 69,41 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 3529,35 гривень додаткові проценти, нараховані на підставі п. 3.7 договору. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 45,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже суд вважає встановленим факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором кредиту, а заборгованість відповідача у сумі 5232,72 гривень доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь КС «Можливість». Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі ст. 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved