Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

29 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення боргу за борговою розпискою», на обґрунтування якого позивач зазначив, що 20\~грудня 2017\~року та\~17\~лютого 2018\~року,\~між ним\~та відповідачем\~ [PERSON] ,\~у присутності\~свідка [PERSON] \~був укладений\~договір позики\~у простій\~письмовій формі\~у вигляді\~боргової розписки,\~згідно якого\~20\~грудня 2017\~року відповідач\~отримала від\~нього грошові\~кошти для\~розвитку бізнесу\~у сумі\~3000\~доларів США\~та 17\~лютого 2018\~року -\~у сумі\~8000\~доларів США.\~Вказані грошові\~кошти у\~розмірі 3000\~доларів США\~відповідач зобов`язалося\~повернути йому\~28\~лютого 2018\~року,\~а позику\~у розмірі\~8000\~доларів США\~-\~17\~квітня 2018\~року.\~Однак у\~встановлений строк\~відповідач не\~повернула йому\~грошові кошти\~мотивуючи на\~тяжке матеріальне\~становище та\~попрохала надати\~відстрочку для\~сплати боргу.\~Так,\~31\~липня 2018\~року між\~ним у\~присутності свідка\~ [PERSON] \~був укладений\~договір пролонгації\~позики у\~простій письмовій\~формі у\~вигляді боргової\~розписки,\~згідно якого\~відповідач зобов`язалася\~повернути 11000\~доларів США\~20\~вересня 2018\~року.28 грудня 2018 року відповідач повернула йому 200 доларів США від загальної суми заборгованості 11000 доларів США, після чого на зв`язок більше не виходила. Станом на день подачі позовної заяви відповідач не віддала борг у загальній сумі 10800 доларів США, чим порушила виконання свого зобов`язання. На звернення з проханням повернути грошові кошти, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору, про що свідчить направлена вимога про повернення боргу за розпискою відповідачеві від 22 липня 2019 року, на яку жодним чином відповідач не відреагувала. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, він змушений звернутись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав. На момент подачи позову, згідно курсу НБУ України (100 доларів США становить 2544,00 гривень), сума 10800 доларів США становить 274752,00 гривень. Тому просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму та судовий збір в розмірі 2747,52 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану під вхідним № 7542/19-вх від 23.10.2019 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 37а). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала. Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить його відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ним особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно приписів частини 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин, а також будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї норми права, а саме: 1)тих, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2)щодо спадкування; 3)щодо приватизації державного житлового фонду; 4)щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5)в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6)інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини. При цьому частина 6 статті 19 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України визначає, що малозначними справами є: -справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на предмет позову та ураховуючи відповіді на питання, які слід вирішити при визначенні порядку розгляду справи, в ухвалі суду, постановленій 20.08.2019 року у складі судді Мащенко С. В., визначено, що цю справу слід розглянути у порядку спрощеного позовного провадження, про що не заперечували сторони, так як в наданій в ухвалі час не надали заперечень проти обраного порядку. Отже, відповідно до приписів частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно розписки від 20.12.2017 року [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Ленінським РОХГУУМВД України в Харківській області 22 квітня 1999 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , отримала у борг 3000 доларів США від [PERSON] та зобов`язалась повернути борг 28.02.2018 року (а. с. 9). Відповідно до розписки від 17.02.2018 року [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Ленінським РОХГУУМВД України в Харківській області 22 квітня 1999 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у присутності [PERSON] , отримала від [PERSON] у борг 8000 доларів США та зобов`язалась повернути 17.04.2018 року (а. с. 10). Згідно розписки від 07.04.2018 року [PERSON] , суму боргу 3000 доларів США, яку вона зайняла у [PERSON] , зобов`язалась повернути 30.07.2018 року (а. с. 9 зворот). Згідно розписки від 07.04.2018 року [PERSON] , суму боргу 8000 доларів США, яку вона зайняла у [PERSON] , зобов`язалась повернути 30.07.2018 року (а. с. 10 зворот). Відповідно до розписки від 31.07.2018 року [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Ленінським РОХГУУМВД України в Харківській області 22 квітня 1999 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , пролонгувала розписки від 17.02.2018 року та від 20.12.2017 року по факту знайома у борг 11000 доларів США у [PERSON] , які вона зайняла у останнього у присутності [PERSON] . Гроші згідно розписок зобов`язалась повернути 17.04.2018 року та 30.07.2017 року. На теперішній час борг не погашений, у зв`язку з чим зобов`язується повернути суму 1000 доларів США 20.09.2018 року (а. с. 11). 24.07.2019 року на адресу відповідача [PERSON] , [PERSON] надіслано лист претензія, згідно якого [PERSON] повідомлено про те, що 20 грудня 2017 року та 17лютого 2018 року нею в присутності свідка [PERSON] , було отримано від нього [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 11 000.00 доларів США. Дані кошти отримані згідно письмовим розпискам, які були написані власноруч 20 грудня 2017 року та 17 лютого 2018 року, то згідно яким, мали повернути борг у сумі 3000.00 доларів США 28лютого 2018 року, у сумі 8000.00 доларів США - 17 квітня 2018 року. До сьогоднішнього дня (22 липня 2019 року) нею не було повернуто вище вказаного боргу. [PERSON] того запропоновано сплатити вищезазначену суму боргу. В іншому випадку він змушений буду звертатися за захистом своїх прав до суду (а. с. 12, 13. 14). Згідно повідомлення Національного Банку України станом на 29.07.1019 року офіційний курс гривні щодо 100 доларів США складає 2543,9728 (а. с. 45 47). У відповідності до статті 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами статті 1047 Цивільного Кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При цьому усно, як передбачає частина 1 статті 206 Цивільного кодексу України, можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз`яснює, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 Цивільного кодексу тощо. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Даними нормами цивільного законодавства не визначені такі правові наслідки недотримання сторонами простої письмової форми договору позики, як визнання такого договору недійсним. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що недодержання сторонами договору позики простої письмової форми не впливає на дійсність такого договору й такий договір вважається правомірним. Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми позики, яку було оправлено відповідачу 24.07.2019 року. Як зазначено у позовній заяві відповідач [PERSON] повернула позивачу [PERSON] частину суми боргу у розмірі 200 доларів США. Таким чином, у зв`язку із тим, що відповідач є винним у порушенні виконання грошового зобов`язання, тому саме з нього на користь позивача слід стягнути борг в межах заявлених позивачем вимог в сумі 274752,00 гривень (згідно курсу НБУ України 100 доларрів США становить 2544,00 гривень). Вирішуючи згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат, суд виходить з наступного. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернувся до суду у 2019 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2019 року встановлений в розмірі 1921 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік № 2629-VIII від 23.11.2018 року. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви позивач додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2747,52 гривень (а. с. 1). Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми боргу в розмірі 274752,00 гривень, а також суми судового збору в розмірі 2747,52 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved