Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

29.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2016 року між ними був укладений договір позики на суму дев'ятсот доларів США, на підтвердження чого відповідач склав розписку. Позивач вказує, що після настання терміну повернення грошей - 12.09.2016р., відповідач борг не повернув та не вчинив ніяких дій, які б підтверджували його намір повернути борг, хоча позивач не однократно звертався до нього з проханням виконати свої грошові зобов'язання за договором позики. У зв'язку з тим, що відповідач борг не повернув, від виконання свого обов'язку щодо повернення суми позики ухиляється, позивач просить стягнути з нього суму боргу за розпискою на суму 900 доларів США, що складає 23310 грн., оскільки на дату подачі позову до суду курс Національного банку України склав 25,90 грн. за 1 американський долар, та судовий збір в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2016 року [PERSON] надала [PERSON] розписку про те, що вона підтверджує факт отримання від [PERSON] у борг грошової суми у розмірі 900 доларів США. та зобов'язується повернути зазначену суму до 12.09.2016 року (а.с. 5). Відповідачем сума боргу не повернута, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» за №66 від 27.09.2016р. станом на 27.09.2016р. Національним Банком України встановлено наступний курс у доларах США - 2590,1590 грн. за 100 доларів США. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначений вище договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В зв'язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 23310 грн. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved