Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

30.03.2021 р. позивачі звернулися у суд з позовом до відповідача, у якому просять визнати за кожним із них по 1/4 частини права власності на торговий павільйон та земельну ділянку (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] померла їхня матір [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, та згідно свідоцтва про право на спадщину від 13.01.2021 р. вони успадкували 1/2 частини торгового павільйону та земельної ділянки (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане вище майно належало їхній матері на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 04.07.2000 р. та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2013 р., проте було набуте нею за час шлюбу з їхнім батьком, а тому згідно положень ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України, таке майно належало їхнім батькам на праві спільної сумісної власності. Після смерті матері, їхній батько подав заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 12.02.2018 р., однак [INFO] батько помер, так і не отримавши в нотаріуса вказаного вище свідоцтва. Після смерті батька, будучи спадкоємцями першої черги за законом, вони звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, та ними було успадкована 1/2 частина квартири, за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності батькові. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини торгового павільйону та земельної ділянки (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що дане майно було придбане у шлюбі і їх батько подав заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, однак за життя не отримав правовстановлюючих документів і не здійснив державної реєстрації права власності на це майно. За таких обставин нотаріус рекомендував їм звернутись до суду для вирішення даного питання, а тому посилаючись на приписи ст.ст. 368, 1216, 1218, 1226, 1267-1268 ЦК України, просять позов задовольнити. Ухвалою від 30.03.2021 р. судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 12.11.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2021 р.. 26.11.2021 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - адвокат Мисак І.М. подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно з копіями паспортів серії [NUMBER] від 07.09.2016 р., №002200424 від 15.08.2018 р. та свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.07.1983 р., серії [NUMBER] від 20.06.1968 р., [PERSON] народився [INFO] у м. Червонограді Львівської області; [PERSON] народився [INFO] у м. Донецьк Ростовської області Російської Федерації, та їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копій договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 04.07.2000 р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2013 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3638399 від 20.05.2013 р., матері позивачів на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,0047 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та торговий павільйон загальною площею 54,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2017 р., [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 78 років. Після її смерті вище вказане майно входить до складу спадкової маси. Позивачі після смерті матері звернулися до приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим 24.01.2018 р. була відкрита спадкова справа №7-2018, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66400346 від 14.09.2021 р., №66725500 від 05.10.2021 р., а також копією спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] . Окрім цього, 12.02.2018 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, зі змісту якої встановлено, що вище вказане майно (торговий павільйон та земельна ділянка (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ), яке входить до складу спадкової маси після смерті [PERSON] , було набуте ними за час шлюбу, зареєстрованого 21.11.1959 р. (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.1959 р.). Таким чином, [PERSON] просив видати йому свідоцтво про право власності на частку майна набутого ними за час шлюбу. Окрім цього, будучи спадкоємцем за законом після смерті своєї дружини, 12.02.2018 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, згідно якої відмовився від належної йому частки у спадковій масі в користь сина [PERSON] (позивача). 13.01.2021 р. позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на 1/2 ідеальної частини торгового павільйону, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2020 р., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 84 роки. Позивачі після смерті батька звернулися до приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим 20.07.2020 р. була відкрита спадкова справа №60-2020, та така була прийнята ними у повному обсязі, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66400397 від 14.09.2021 р., №66725543 від 05.10.2021 р., а також копією спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] . В той же час, постановою приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. від 30.01.2021 р., відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частину торгового павільйону, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 4611800000:02:007:0049, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказане майно на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Фактичні обставини справи свідчать про те, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частини торгового павільйону та земельної ділянки (кадастровий номер 4611800000:02:007:0049), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя останній не оформив належним чином право власності на вказане вище майно, тобто у нього відсутні відповідні правовстановлюючі документи, також не було проведено державної реєстрації права власності на таке майно. Після його смерті вище вказане майно входить до складу спадкової маси. Спадкоємцями за законом померлого [PERSON] , в рівних частках, є позивачі у справі, останні не мають у своєму розпорядженні правовстановлюючих документів на вказане вище майно, внаслідок чого не визнається їх право власності на таке майно. Суд вважає переконливими доводи й аргументи позивачів про те, що відсутність у них відповідних правовстановлюючих документів та невизнання за ними права власності перешкоджає їм у реалізації спадкових прав та в цілому призводить до порушення майнових прав та інтересів. За таких обставин і міркувань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved