Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

29 липня 2014 року Комунальне підприємство «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту нецільового використання кредиту, розірвання договору позики, стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 16 листопада 2009 року між відповідачем і позивачем було укладено договір № 1011 про надання позики для будівництва житлового будинку. Позика була надана на підставі «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998р. за №1597, «Положення про порядок надання, використання та погашення довгострокових пільгових кредитів, які надаються обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», що затверджене розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 02.07.1999р. за №436. Вказана пільгова позика надавалася за рахунок коштів державного та обласного бюджету. Згідно умов зазначеного Договору відповідачу було надано позику в сумі 100000,00 гривень під 3 відсотки річних за користування позикою на строк до 16 листопада 2029 року. Кошти відповідачу були надані в повному обсязі в сумі 100000,00 (сто тисяч) грн. Згідно пункту 2.6. Договору відповідач зобов'язався погашати позику на розрахунковий рахунок позивача в наступні двадцять років щоквартально, з дня видачі кредиту, не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а 4 квартал - до 30 листопада звітного року. Станом на 25.07.2014 року відповідачем погашено: 0,00 грн. - в рахунок погашення позики, 1040,61 грн. - в рахунок погашення відсотків, 159,39 грн. - в рахунок погашення пені. Залишок позики становить 100000,00 грн. Розмір простроченої заборгованості станом на 25.07.2014 року становить: 18676,00 грн. - по тілу кредита; 9652,54 грн. - по відсоткам за користування; 885,94 грн. - по відсотках за невиконання; 934,86 - по пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу; всього - 30149,34 грн. Працівниками Фонду було виявлено нецільове використання кредитних коштів. Вказана прострочена заборгованість, нецільове використання кредитних коштів, свідчать про неналежне виконання та систематичне і грубе порушення відповідачем умов Договору. Посилаючись на ст.ст. 526, 610, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, п.23 постанови КМУ від 05.10.98р. №1597 позивач просить встановити факт нецільового використання кредиту, розірвати договір № 1011 від 16.11.2009р. про надання позики на будівництво житлового будинку та стягнути з відповідача кошти у сумі: 100000,00 гривень - позики, 18676,00 грн. - по тілу кредита; 9652,54 грн. - по відсоткам за користування; 885,94 грн. - по відсотках за невиконання; 934,86 - по пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу; всього - 30149,34 грн. Стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1214,73 грн. - судовий збір. Представник позивача Іваненко О.В. надіслав до суду заяву про проведення розгляду справи без участі представника позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі, відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON], яка була належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася повторно і від неї не надходило заяви про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав: Вказані в позовній заяві обставини спірних правовідносин підтверджені в судовому засіданні наданими позивачем письмовими доказами: копією кредитної угоди №1011 про надання позики на будівництво індивідуального житлового будинку від 16 листопада 2009 року, розрахунком заборгованості, копією відповіді Соловіївської сільської ради, копіями претензійного листа та доказів його направлення. Відповідно до наданих позивачем розрахунків розмір заборгованості відповідача за наданою позикою станом на 25 липня 2014 року становить:121473,34 гривень ( сто двадцять одну тисячу чотириста сімдесят три гривень 34 копійки), яка складається із суми позики - 100000,00 гривень, заборгованості по відсоткам за користування - 9652,54 гривень, заборгованості по відсоткам за невиконання - 885,94 гривень, пені - 934,86 гривень, штрафу - 10000,00 гривень. Умови договору про надання позики, виконання зобов'язання позивачем по видачі коштів позики і неналежне виконання зобов'язання відповідачем по поверненню позики і відсотків, нарахування пені, розмір заборгованості за договором, відповідачем не оспорювалися. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст.ст.549-551 ЦК України кредитор має право на пеню, розмір якої встановлюється договором, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та оплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 23 постанови КМУ від 05.10.98р. №1597 передбачено, що у разі порушення умов кредитних угод, у тому числі у разі використання кредиту не за призначенням, фонди мають право вимагати дострокового погашення кредиту та дострокового внесення позичальником інших платежів, передбачених цим угодами. За прострочення платежу нараховується пеня з розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діє на день виникнення боргу. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] як позичальником не виконані зобов'язання, передбачені договором № 1011 про надання позики на будівництво індивідуального житлового будинку, укладеним 16 листопада 2009 року, щодо щоквартального погашення позики і сплати відсотків за користування позикою, цільового використання коштів, сплати неустойки. Невиконання відповідачем вказаних зобов'язань оцінюється судом як істотне порушення кредитного договору позичальником і є достатньою підставою для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики. Позов в частині встановлення факту нецільового використання кредиту як такого, що має юридичне значення, задоволенню не підлягає, оскільки встановлення такого виду фактів, що мають юридичне значення, не передбачено ст.256 ЦПК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1214,73 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: partial