Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

29 червня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] , яка подана до суду в особі представника заявника - адвоката Луценка С.М., заінтересована особа: Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту смерті. В обґрунтування поданої заяви заявник [PERSON] вказує, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця хутір Кислинський, Красногвардійського району Бєлгородської області, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та який помер [INFO] в м.Макіївка Совєтського району. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть трапилась на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати відповідні документи державного зразка, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті, як зазначає заявник [PERSON] , їй необхідно для реєстрації смерті та подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, і тому заявник змушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця хутір Кислинський, Красногвардійського району Бєлгородської області, зареєстрований за адресою, [ADDRESS] , який помер [INFO] , м.Макіївка, Совєтського району, Донецька область, Україна. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року провадження у даній справі відкрито та визначено проведення судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник в особі адвоката Луценка С.М. не з`явилися, про день та час розгляд справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду представником заявника [PERSON] подано письмову заяву, в якій представник просить заяву про встановлення факту смерті розглянути у його відсутність та без участі його довірителя [PERSON] . На задоволенні заявлених вимог представник заявника наполягає та просить вимоги задовольнити у повному обсязі за обставинами, викладеними у заяві про встановлення факту смерті (а.с.14). В судове засідання представник заінтересованої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки, про причини неявки суду не повідомлено, письмових пояснень, заперечень проти заяви суду не надано. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши докази по справі, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. На обґрунтування заявлених [PERSON] вимог, представником заявника подані до суду наступні матеріали, а саме: копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 2003 року Совєтським РВ УМВС України в м. Макіївці Донецької області на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому місце реєстрації заявника зазначено: [ADDRESS] (а.с.3); копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , за актовим записом № 47, виданого на ім`я « [PERSON] » (рос.) [INFO] , де батьком вказаний « [PERSON] » (рос.), а мати « [PERSON] » (рос.) (а.с.4); копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] за актовим записом № 16, відповідно до якого 28.09.2002 року був укладений шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] », прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.5); копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14.09.1996 року Совєтським РВ УМВС України в м.Макіївці Донецької області на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому місцем реєстрації [PERSON] зазначено: [ADDRESS] (а.с.6); копію свідоцтва про смерть [PERSON] (рос.), [INFO] , який помер [INFO] , та яке видане 17.03.2021 року Совєтським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис про смерть №4260, місце смерті зазначено: місто Макіївка, Совєтський район, Донецька Народна Республіка (а.с.7). Відповідно до роз`яснення Касаційного цивільного суду Верховного суду від 22.04.2021 року, щодо питань з практики розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, зазначається, що положення чинного цивільного процесуального закону не вимагають від особи, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів (а.с.9-10). Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію акті цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення. Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності з ч.ч.3,4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов своє повне підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд, дослідивши в судовому засіданні надані заявником докази, давши їм оцінку, приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного, повно та всебічно вивчивши надані суду докази, давши їм належну оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вимоги належним чином обґрунтовані, також з тих підстав, що заявник [PERSON] немає іншої можливості, окрім в судовому порядку встановити факт смерті батька [PERSON] , тому заявник [PERSON] змушена звернутися до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, та на підставі викладеного вище, суд вважає необхідним подану представником заявника адвокатом Луценко С.М., який діє в інтересах [PERSON] , заяву задовольнити та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця хутір Кислинський Красногвардійського району Бєлгородської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] в м.Макіївка, Совєтського району, Донецька область, Україна.

Outcome: approved