Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

30 листопада 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. З 2000 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними розірвано рішенням суду у 2007 році. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина досягла повно- ліття, навчається у Татарбунарському ПТАУ на денній формі навчання, не має змоги влаштува- тися на роботу та самостійно отримувати заробіток. Вона щорічно сплачує за навчання 2000 грн., згідно договору про надання освітніх послуг, строк закінчення якого 29.06.2018 р. Відповідач пра- цевлаштований та має змогу утримувати дочку, тому просила стягувати з нього аліменти на утри- мання дитини, яка продовжує навчання, на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 860 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання, або до досягнення нею 23-го віку, залежно від того яка з цих обставин настане першою. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, по- зовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. За змістом ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провад- ження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення алі- ментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують нав- чання. Згідно копій: паспорту серії КМ № 986512 та свідоцтва про народження серії І-ЖД № 295649 (а. с.4-5) [PERSON] народилася 11.12.1999 р. в с.Струмок Татарбунарського району Одеської облас- ті, її батьками є сторони у справі. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтверд- ження дошлюбного прізвища, сформованого 02.10.2012 р. (а.с.6) вбачається, що 14.08.2007 р. від- ділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юсти- ції Одеської області зареєстровано розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.09.2000 р. виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області між [PERSON] та [PERSON] Довідкою ДНЗ «Татарбунарського професійно-технічного аграрного училища» № 101 від 28.11. 2017 р. (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається у даному навчальному закладі на третьому курсі, термін навчання з 01.09.2015 р. по 29.06.2018 р. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобо- вязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здіб- ностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоро- в'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, си- на; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твер- дій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твер- дій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто в даному випадку з 30.11.2017 р. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням об- ставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі є батьком [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. На теперішній час [PERSON] є студенткою ДНЗ «Татарбу- нарське професійно-технічне аграрне училище» та потребує матеріальної допомоги від батька, який проживає окремо, але зобовязаний надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує на- вчання. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на утримання до- чки [PERSON], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 860 грн. щомісячно на період навчання, тобто до 29.06.2018 р. У відповідності з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у спра- вах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved