Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

29.09.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Соколівською сільською радою Зміївського району Харківської області 04 серпня 2001 року, актовий запис № 7. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона, починаючи з 04.08.2001, перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя та побут. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно, в нетверезому стані ображає дружину та дітей. На підставі викладеного почуття один до одного у подружжя погіршилися. В травні 2020 року [PERSON] стала проживати окремо від відповідача. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна та місце проживання дітей немає. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не надавав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.\~ст. 76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі\~статтею 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2001 року (а.с. 6). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Діти проживають разом із матір`ю та залишаться з нею після розірвання шлюбу. Частиною 1\~статті 82 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до другого речення ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved