Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

31 січня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 18 серпня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке постановою КМУ від 05 червня 2019 року перейменовано на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] укладено договір, шляхом підписання Заяви про приєднання №52262/040817 до Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов договору [PERSON] беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб, банк відкриває їй картковий рахунок № [NUMBER] за дебетово-кредитною схемою, на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 28 серпня 2017 року відповідачу було надано кредит на споживчі потреби в сумі 11 800,00 грн, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на її картковий рахунок № [NUMBER] з строком кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, та фіксованою процентною ставкою у розмірі 30% річних, 0.001% процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, а також має право провести повне або часткове погашення кредиту. Всі інші умови містяться в ДКБО фізичних осіб, де зокрема передбачена пеня за невиконання грошових зобов`язань. [PERSON] порушила умови кредитного договору, має прострочену заборгованість зі сплати основного боргу та процентів. Заборгованість станом на 10 січня 2020 року становить 19 462,20 грн, з яких: 11 783,14 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 5 635,24 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 10,00 грн - заборгованість за комісією; 1 561,83 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 70,70 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 168,53 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 232,77 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 19 462,20 грн, а також 2 102,00 грн понесених судових витрат. Провадження у справі відкрито 13 лютого 2020 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 10 березня 2020 року. У зв`язку з неотриманням відповідачем [PERSON] поштового листа з копією зазначеної позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження по справі, 10 березня 2020 року судове засідання було відкладене на 27 березня 2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 62). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася засобами поштового зв`язку, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 59, 60). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2017 року [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» договір шляхом підписання Заяви про приєднання №52262/040817 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 13), до якої додається заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с. 14), заповідальне розпорядження по рахунку (а.с. 14, зворот), та повідомлення про умови кредитування (а.с. 16). Постановою Кабінету Міністрів України № 568 від 05 червня 2019 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до п. 6.3 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач отримала бажаний розмір кредиту в сумі 11 800,00 грн, максимальний розмір кредиту 15 000 грн, строком на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї Заяви уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (п. 6.8 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії). Пунктом 6.5. зазначеної Заяви передбачена фіксована процентна ставка за кредитом, яка складає 30% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Згідно з п. 6.6 Заяви відповідач зобов`язаний щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Внаслідок цього станом на 10 січня 2020 року банк нарахував [PERSON] заборгованість у розмірі 19 462,20 грн, яка складається з: 11 783,14 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 5 635,24 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 10,00 грн - заборгованість за комісією; 1 561,83 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 70,70 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 168,53 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 232,77 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] за рахунком № [NUMBER] (а.с. 29-31). 3 жовтня 2019 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення № 1740 про наявність у останньої простроченої заборгованості за картковим договором та заявлено вимогу щодо обов`язку його погашення до 10 жовтня 2019 року. Крім того, зазначено про можливість застосування до неї заходів примусового стягнення заборгованості (а.с. 28). Проте відповідач заборгованість так і не погасила, умови договору не виконує. Суд звертає увагу, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), копія якого надана позивачем і на який він посилається як на складову частину укладеного з [PERSON] договору кредиту, не містить підпису останньої. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про приєднання №52262/040817 від 18 серпня 2017 року, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, щодо сплати пені та комісії. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), що розміщений на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua), неодноразово змінювався самим АТ «Державний ощадний банк України» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви копію цього Договору у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд дійшов висновку, що поданий позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) не є частиною укладеного між сторонами договору кредиту. З повідомлення про умови кредитування вбачається, що забезпечення зазначеного кредиту здійснюється у виді та формі пені, яка є неустойкою без зазначення її розміру. Крім того, відомості щодо покладення обов`язку на відповідача сплати комісії, а також її розмір не відображений у документах, які підписані останньою. Зважаючи на це, суд приходить до переконання про відсутність підстав вважити, що сторони досягли письмової домовленості щодо відповідальності відповідача у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та розміру комісії. Частиною шостою статті 81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом та заборгованості за комісією не можуть бути задоволені з підстав їх недоведеності в ході судового розгляду. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, здійсненого Верховним Судом України, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Зважаючи на те, що розмір відсотків за користування зазначеним кредитом встановлено, тому підстави для стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми чи від суми відсотків за користування кредитом відсутні. За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за кредитом, відсотками, а також втрат від інфляції. Таким чином, позовні вимоги в цій частині на загальну суму 17 651,15 грн підлягають задоволенню, а щодо вимог про стягненні неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, комісії та трьох відсотків річних, нарахованих на заборгованість по кредиту та відсотках, на загальну суму 1 811,06 грн, то в цій частині слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 102,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,69%). На підставі наведеного,

Outcome: partial