Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

30.08.2019 року позивач АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 26.12.2013 року Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» на підставі кредитного договору № GP-5761877\~\~було видано кредит [PERSON] у сумі 11794,81 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «ПУМБ», внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», була передана заборгованість за кредитним договором відповідача. Відповідач [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк та має прострочену заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі в судове засідання. 05.11.2019 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Одночасно з подачею відзиву на позовну заяву відповідачем подано заяву про застосування до даних правовідносин строків позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду від представника відповідача надійшла письмова заява в якій просить справу слухати в її та відповідача відсутність, в задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що 26.12.2013 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] \~\~було укладено договір (оферта) № GP-5761877, за умовами якого, п. 2.2. Договору, позичальник\~\~отримав споживчий кредит в розмірі 8512 грн., в тому числі на загальні споживчі цілі 7000 грн. та на оплату\~\~договору страхування 1512 грн. Отримавши кредит позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути його шляхом сплати 26 числа кожного місяця\~\~обов`язкових платежів в розмірі 595,16 грн. в строк до 26.12.2015 року, сплатити проценти за його користування в розмірі 18 % річних (п.2.5 Договору ), комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,0 %. Договір було укладено шляхом підписання відповідачем пропозиції укласти договір (оферта) та приєднання до внутрішніх чинних Правил Банку, що регламентують порядок надання кредитів фізичним особам, які є типовими умовами для всіх клієнтів. Відповідно до вказаних Умов, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти, комісію та штраф.\~\~\~\~\~\~\~\~ 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Акціонерне товариство «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал» та ПАТ «ПУМБ», що підтверджується витягом зі Статуту. Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. На баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за вказаним кредитним договором. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦКУкраїни зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~Цивільного Кодексу\~України та абз. 2 ч. 10 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. З умов Договору вбачається, що сторони встановили строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом, комісією та процентами за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту - до 26.12.2015 року (графік платежів), так і строки виконання зобов`язання зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 26 числа кожного місяця, шляхом надання Банку грошових коштів (щомісячних платежів) в розмірі 595,16 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з суми кредиту, процентів, комісії (Графік погашення). Як зазначив позивач, відповідачем були порушенні умови договору і станом на 23.07.2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 36444 грн., яка складається з: 7293,62 грн. - заборгованість за кредитом, 1205,73 грн. - заборгованість процентами, 3295,46 грн. - заборгованість за комісією, 24649,19 грн. штрафні санкціїї. Наданий до матеріалів справи розрахунок суми заборгованості має форму та зміст довідки, згідно якого констатується факт наявності заборгованості за кредитним договором на суму 36444 грн. Тому наданий позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості так як не містить всіх необхідних відомостей про здійснення розрахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, в матеріалах справи міститься лише розрахунок заборгованості, без обґрунтування та належних доказів. Також, відповідачем було надано до суду заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі з настанням кінцевої дати погашення заборгованості, вказаної в договорі (ст. 261 ЦК України). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), 19 березня 2014 року (справа № 6-20цс14), 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), 29 червня 2016 року (№ 6-1188цс16). За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. При розгляді письмових матеріалів судом встановлено, що дата отримання кредиту 26.12.2013 року. Строк виконання зобов`язання зі сплати щомісячних платежів встановлено 24 місяці. Платіжний період з 26.12.2013 року по 25.12.2015 рік. Згідно п.1.1. Договору графік платежів домовленість сторін щодо періодичності та термінів сплати заборгованості за Кредитним договором, є його частиною. Згідно п.5.1 Договору передбачає, що позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму Кредиту, сплачувати нараховані Проценти на суму кредиту та Комісію в сумах та в термін, що передбачені Графіком платежів. Таким чином, відповідач зобов`ячався погашати суму кредиту, проценти та комісію відповідно до Графіку платежів з 26.12.2013 року по 26.12.2015 року. Кінцевий термін сплати платежів зазначено 26.12.2015 року. Позивач звернувся до суду 30.08.2019 року, що підтверджується вхідним штампом на позові, отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, по вимогам банку минув (27.12.2018 року). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставинах, суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності, що в силу вимог ст.267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову. У звязку з відмовою у позові судові витрати згідно п.2 ч.2ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed