Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

30.04.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами на імя [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі запису в господарській книзі виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 9 житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.06.2004 року, виданого виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39665010 від 18.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 01.11.1960 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 06.04.1966 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 28.09.1985 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 1458 від 04.12.2014 року, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] разом із спадкодавцем не мешкали, що підтверджено довідкою № 1458 від 04.12.2014 року, наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та з заявою про прийняття спадщини не звертались, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39664998 від 18.02.2015 року, наданим Ізмаїльською державою нотаріальною конторою, тобто вважаються такими, які фактично не прийняли спадщину. [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01.10.2003 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 07.08.2000 року, [PERSON] заповіла належний їй на праві приватної власності земельний пай 5,06 га, який знаходиться в агрокомпанії «Свобода» та сертифікат № 477 закритого акціонерного товариства агрокомпанії «Свобода» з статутним фондом 2909400 прості імені акції номінальною вартістю 1,00 грн. у кількості 3346 шт. на загальну суму 3346 грн., виданий 11.11.1997 року [PERSON] та [PERSON]. Належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами та все майно, яке в ньому знаходиться, який розташований в [ADDRESS] [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] здійснювала догляд за домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 18.02.2015 року за № 385/2-15 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами на імя [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved