Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

30 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 06 жовтня 2014 року за клопотанням позивача до участі в справі залучено співвідповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її свекор [PERSON] в селі Заріччя Володимир - Волинського району Волинської області, заповіту на належну йому земельну частку (пай), розміром 2.25 в умовних кадастрових гектарах, який перебуває в колективній власності СС «Батьківщина» села Суходоли Володимир - Волинського району Волинської області, він не залишив, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому спадкове майно. Після смерті [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадщину у встановленому законом порядку прийняла його дружина [PERSON], яка проживала і була зареєстрована разом із своїм чоловіком до дня його смерті, утримувала в належному стані та вела домогосподарство, всі правовстановлюючі документи належні останньому, зберігала в себе, а тому вважається такою що вступила у фактичне володіння спадковим майном, але документально не оформила її на себе, так як померла [INFO] року в селі Заріччя Володимир - Волинського району Волинської області. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно яке складається із земельної частки (паю), розміром 2.25 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в колективній власності СС «Батьківщина» села Суходоли Володимир - Волинського району Волинської області і земельної частки (паю), розміром 2.43 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в колективній власності СС «Батьківщина» села Суходоли Володимир - Волинського району Волинської області. Після смерті [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадщину у встановленому законом порядку, в рівних долях, прийняли її сини [PERSON] і [PERSON], які утримували в належному стані та вели домогосподарство, похоронили маму, всі правовстановлюючі документи належні мамі, зберігали в себе, а тому вважаються такими що вступили у фактичне володіння спадковим майном, але документально спадщину на себе не оформили, так як [PERSON] помер [INFO] року, а [PERSON] помер [INFO] року. Відповідач [PERSON], який є спадкоємцем майна свого батька [PERSON], має також право на оформлення спадщини, на один з вказаних вище паїв. Від претензій на право власності на земельну частку (пай), яка є предметом даного позову [PERSON] відмовився. Дружина [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] також померла [INFO] року. Інші родичі покійних - відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які могли б успадкувати зазначене вище майно, спадщини не прийняли та не мають бажання бути її власниками. Після смерті чоловіка позивача - [PERSON], залишилося спадкове майно яке складається із вказаної вище земельної частки (паю), розміром 2.25 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності СС «Батьківщина» села Суходоли Володимир - Волинського району Волинської області. Позивач належить до першої черги спадкоємців за законом, і має право на успадкування вищевказаних земельних часток (паїв), фактично власником яких був її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка [PERSON], позивач вважається такою, що прийняла спадщину за законом, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядала його, похоронила. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину чоловіка [PERSON], однак в Володимир - Волинській державній нотаріальній конторі Волинської області, позивачу відмовили в оформленні спадщини, та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні частки (паї), а тому вона не може реалізувати свого права, так як її покійним чоловіком, за його життя, у встановленому законом порядку, не було оформлено на себе, в порядку спадкування правовстановлюючі документи на земельні частки (паї). Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності СС «Батьківщина» села Суходоли Володимир - Волинського району Волинської області, розміром 2.25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Володимир - Волинською районною державною адміністрацією Волинської області 05 липня 2001 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05 липня 2001 року за № 620, спадкоємицею якого була його дружина [PERSON], а після смерті останньої спадкоємцем був її рідний син [PERSON], яку позивач успадкувала за законом, після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в місті Володимир - Волинському Волинської області. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та за наявними матеріалами справи, просить суд слухати справу у її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися також подали заяви про розгляд позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно без їх участі. Усі відповідачі позовні вимоги визнали повністю та не заперечили з приводу їх задоволення. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно наявної у справі копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05 липня 2001 року, [PERSON], який проживає в селі Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області на підставі рішення Володимир-Волинської райдержадміністрації № 296 від 05 липня 2000 року, належить право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Батьківщина» (Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Суходоли) розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. У відповідності до довідки № 507 від 03 липня 2001 року СгТОВ «Маяк», [PERSON] дійсно зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку - пай за № 620. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] року. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року встановлено факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Володимир-Волинською державною районною адміністрацією 05 липня 2001 року, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05 липня 2001 року за № 620 на ім'я [PERSON] належить [PERSON], який помер [INFO] року. У відповідності до довідки Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 17 від 25 травня 2017 року, за померлим [PERSON], який помер [INFO] року, рахується земельна ділянка. На день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою не посвідчувався. Спадкове майно складається з земельної ділянки яка знаходяться на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Спадщину з дня смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], котра проживала і була зареєстрована за вище вказаною адресою разом з чоловіком на день його смерті, але документально не оформила і померла [INFO] року. За померлою [PERSON], яка померла [INFO] року, рахуються земельні ділянки. На день смерті [PERSON], постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] Зарічанською сільською радою не посвідчувався. Спадкове майно складається з земельних ділянок, які знаходяться на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Пережилого подружжя немає. Спадщину з дня смерті [PERSON] прийняли її сини [PERSON] та [PERSON], але документально не оформили та померли. [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року. За померлим [PERSON], який помер [INFO] року, рахуються земельні ділянки. На день смерті [PERSON], постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] Заповіт від імені [PERSON] Зарічанською сільською радою не посвідчувався. Спадкове майно складається з земельних ділянок, які знаходяться на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Спадщину з дня смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], котра проживала і була зареєстрована за вищевказаною адресою разом із чоловіком на день його смерті, також проживає і зареєстрована в цьому будинку по даний час. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] року. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] - дружина покійного [PERSON], також померла [INFO] року. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], позивач [PERSON] є дружиною покійного [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] та його дружини [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В даному випадку, з припущенням відсутності заповіту та спадкування за законом, право успадкувати майно покійних [PERSON] та його дружини [PERSON] за першого чергою могло бути у рівних частках у їх дітей [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як зазначалося вище, згідно повідомлення Зарічанської сільської ради № 17 від 25 травня 2017 року, спадщину з дня смерті [PERSON] прийняли її сини [PERSON] та [PERSON], але документально не оформили, оскільки померли. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином, право на спадкування майна після смерті [PERSON] за законом перейшло до його дружини [PERSON], яка померла [INFO] року та синів [PERSON] та [PERSON], які залучені до даної справи в якості співвідповідачів. Фактично як [PERSON], так і [PERSON], відмовилися від своїх спадкових прав на користь позивача. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З врахуванням даної норми, а також відмови спадкоємців першої черги прийняти спадщину, брат покійного [PERSON] - [PERSON] також мав право на спадкування, однак його не використав та помер [INFO] року. Вже після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.ст.1217-1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З врахуванням ст.1261 ЦК України, право на спадкування майна [PERSON] мають позивач та їхні діти - співвідповідачі: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх спадкових прав стосовно земельної частки (паю) на користь своєї матері та на спадщину не претендують. Постановою Володимир-Волинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 травня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті чоловіка та його батьків не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.328, 1217-1218, 1261, 1268, 1270, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved