Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

30.09.2019 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором № 2018/ООВР/323-002180 від 01.08.2018 у сумі 18 144,18 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн., посилаючись на те, що на підставі договору банк надав відповідачеві кредит в сумі 15000 грн. на строк 24 місяці з дня підписання заяви - 01.08.2018, зі сплатою 30 відсотків річних за користування кредитними коштами та 48% річних на прострочену заборгованість у разі виникнення такої; відповідач зобов`язаний повернути кредитні кошти і сплатити визначені договором платежі, проте таке зобов`язання не виконує, тому банк змушений звернутися до суду. Провадження у справі відкрито 07 жовтня 2019 року суддею Лизенко І.В.; розглядати справу ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 04.12.2019. 04.12.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено до 20.01.2020. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку - за зареєстрованим місцем проживання. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку; копію позову і долучених до нього документів відповідач отримав, тому мав можливість ознайомитися з ними. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.08.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2018/ООВР/323-002180 відповідно до умов якого банк відкриває клієнту картковий рахунок і встановлює ліміт дозволеного овердрафту, за користування яким клієнт сплачує 30% річних, а у разі виникнення простроченої заборгованості 48% річних на прострочену заборгованість; ліміт дозволеного овердрафту встановлено на строк 24 місяці з 01.08.2018; кредит та відсотки мають сплачуватись щомісячними платежами (а.с. 4). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 5), в тому числі заборгованості по відсотках, вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту і відсотків за користування таким. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. З розрахунку заборгованості (а.с. 5) встановлено, що позивач нарахував відповідачеві заборгованість, загальна сума якої станом на 19.08.2019 року становила 18144,19 грн., яка складається із заборгованості по кредиту (поточна) - 9980,18 грн., заборгованості по кредиту (прострочена) - 5014,85 грн., заборгованості по відсотках (поточна) - 541,87 грн, заборгованості по відсотках (прострочена) - 2607,29 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки заборгованість нарахована банком в межах визначених сторонами умов договору та відповідно до Закону, суд вважає можливим стягнути таку заборгованість із відповідача на користь позивача. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє, то з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: approved