Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

4 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача не виплаченої заробітної плати у розмірі 4613,50 гривень та середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 39865,00 гривень. Позивач обґрунтовує позов наступним. 04.04.2006 року відповідач прийняв позивача на роботу слюсарем. Трудові відносини з позивачем припинено 29.03.2013 року. Однак, повного розрахунку з позивачем не було проведено. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на день подання позовної заяви становить 39865,00 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно трудової книжки позивача з 04.04.2006 року по 29.03.2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі у розмірі 4613,50 гривень, що стверджується розрахунком наведеним позивачем. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у встановлені законом строки. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВС України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Таким чином, середній заробіток позивача за період затримки розрахунку становить 33691,03 гривень. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за 1 місяць.

Outcome: approved