Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

30 грудня 2020 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним у зв`язку із недотриманням форми його посвідчення, третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача у справі вказані Сахновецька сільська рада Ізяславського району, Білогородська сільська рада Ізяславського району, приватний нотаріус Дацишин Олександр Миколайович. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . 24 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно для [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до заповіту спадкоємці мали би в рівних частках право на два земельні паї та житловий будинок. Даний заповіт був посвідчений секретарем Теліжинецької сільської ради Ізяславського району. 17 вересня 2020 р. приватний нотаріус Дацишин О.М. надав для позивачки витяг №61709374 про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON] і тоді для позивачки стало відомо про наявність іншого заповіту, посвідченого Білогородською сільською радою Ізяславського району, і що попередній заповіт скасовано. Позивачка вказує, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована у с. Пильки Ізяславського району і також до складу зареєстрованих осіб у її житловому будинку входить родич - [PERSON] , який одночасно перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізяславської РДА і отримував компенсаційні виплати по догляду за пристарілою [PERSON] з 15.01.2015 року. Станом на липень 2020 року виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Ізяславського району не було прийнято рішення, яке би надавало секретарю виконавчого комітету сільської ради право на вчинення нотаріальних дій, отже посадова особа сільської ради не вправі була посвідчувати оспорюваний заповіт і який в такому випадку нікчемним в силу ч. 1 ст. 1257 Цивільного кодексу України. Оспорюваний заповіт є нікчемним оскільки спадкодавець постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Таким чином, посвідчувати складений [PERSON] заповіт вправі була посадова особа Теліжинецької сільської ради Ізяславського району, а не Білогородської сільської ради, і саме із цих підстав [PERSON] просить визнати заповіт, посвідчений секретарем Білогородської сільської ради, недійсним. Ухвалою судді від 31 грудня 2020 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання. 04 лютого 2021 року відповідачем у справі був поданий відзив, відповідно до якого він повністю заперечив проти заявленого позову, вказавши, що спадкодавиця із липня 2016 року і до дня смерті постійно проживала у [ADDRESS] , і увесь цей період відповідач разом із дружиною доглядали її та опікувалися нею. Також після смерті тітки ними здійснено поховання. 22 серпня 2018 року тітка склала заповіт, який посвідчила секретар Білогородської сільської ради. Яким заповіла належний їй житловий будинок у [ADDRESS] для [PERSON] , а дві земельні ділянки - для [PERSON] Секретар Білогородської сільської ради Ізяславського району Бондарук О.В. була уповноважена у встановленому законом порядку на вчинення нотаріальних дій, оспорюваний заповіт складено та посвідчено з дотриманням всіх вимог діючого законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. У підготовчому судовому засіданні у справі в якості третьої особи на стороні відповідача була залучена Ізяславська міська рада. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та зазначила, що у 2010 році [PERSON] , яка проживала у с. Пильки Ізяславського району - рідна тітка її та відповідача - у Теліжинецькій сільській раді посвідчила заповіт, відповідно до якого заповідала для їх обох в рівних долях все належне майно. Фактично протягом останніх 20 років позивачка та члени її сім`ї опікувалися тіткою та здійснювали догляд за нею, допомагали по господарству, на городі, тітка по кілька місяців проживала у неї в с . Сохужинці Ізяславського району. Тітка в силу свого віку часто хворіла, тому позивачка возилася з нею, доставляла у лікарню та відвідувала її, за відсутності тітки вдома діти позивачки підтримували її господарство. Коли у 2018 році позивачка зламала ногу, вона тривалий час лікувалася, а тітку в той час забрав відповідач у с. Білогородку, де вона проживала до смерті. Останні роки свого життя тітка мала проблеми із пам`яттю, а заповіт був складений не за місцем її реєстрації, у секретаря сільської ради не було повноважень на посвідчення заповіту, оскільки про це позивачка взнала в архівному відділі про відсутність відповідного рішення виконкому сільської ради, а тому оспорюваний заповіт має бути визнаний недійсним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти заявленого позову із наведених у відзиві підстав, а також заначив, що тітка [PERSON] проживала сама у с. Пильки Ізяславського району і сама опікувалася собою. До 86 років тітка сама садила картоплю та обробляла город. Не заперечує, що позивачка та члени її сім`ї допомагали виконувати певні роботи по господарству, що також періодично робив і він, але ствердив, що тітка і на старості років мала хорошу пам`ять та могла себе обходити. Влітку 2016 року для нього зателефонувала сусідка [PERSON] і повідомили, що тітка впала, у зв`язку із чим він перевіз її до Білогородської лікарні, а після того, як її підлікували, то поселив її у власну квартиру, що на той час пустувала. Квартира знаходилася у 4-квартирному будинку для вчителів, у ній було все необхідне для проживання. У квартирі завжди було тепло оскільки там встановлено електроопалення. Позивачка [PERSON] за весь час перебування тітки в с. Білогородці лише один раз відвідала її, а другий раз була вже перед смертю тітки, хоча регулярно приїздила в село на ринок. Тітку вони із дружиною забезпечували харчування, в решті вона могла себе обходити і до практично до смерті у 92 роки вона була при пам`яті. У 2018 році тітка захотіла змінити заповіт, оскільки сказала, що хоче залишити своє майно для того, хто її доглядає. Він підвіз тітку до сільської ради, де секретар спілкувалася із тіткою, але він при цьому присутній не був. Відповідач вважає, що не претендував би на спадкове майно, якби позивачка дійсно доглядала тітку останні роки її життя, а не стала із членами сім`ї наговорювати на нього неправду. Складення заповіту у 2018 році було останньою волею тітки, заповіт був складений за всіма правилами, а тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши позивачку та відповідача, свідків, дослідивши надані сторонами письмові матеріали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у с статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 1251 ЦК України (в редакції на день посвідчення оспорюваного заповіту) у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти (крім секретних). Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції від 11.11.2011 року № 3306/5, визначено порядок посвідчення заповіту. Згідно п. 1.2. розділу 1 цього порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких рішеннями відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення таких дій. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вчинення нотаріальних дій. Як вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Ізяславским районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки № 36 від 01 лютого 2021 року, виданої заступником голови комісії з реорганізації Білогородської сільської ради, з липня місяця і до дня смерті [INFO] [PERSON] дійсно проживала, але не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] надала суду копію заповіту, складеного [PERSON] [INFO] , відповідно до якого спадкодавиця заповіла належне їй майно для [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Теліжинецької сільської ради Ізяславського району. Із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 17.09.2020 року та наданої приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Дацишиним О.М., із заявами про прийняття спадщини звернулися племінники померлої - [PERSON] і [PERSON] . Із довідки № 224 від 16 вересня 2020 року, виданої виконкомом Теліжинецької сільської ради Ізяславського району слідує, що згідно із записами у погосподарській книзі на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона була зареєстрована у [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований родич - [PERSON] (мається на увазі за цією ж адресою). У матеріалах спадкової справи також міститься заповіт, посвідчений секретарем Білогородської сільської ради Бондарук Ольгою Володимирівною 22 серпня 2018 року, відповідно до якого [PERSON] зробила наступне розпорядження на випадок своєї смерті: належний їй житловий будинок, що по [ADDRESS] заповіла для [PERSON] , а дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - для [PERSON] . Вказаний заповіт містить всі реквізити, необхідні для його посвідчення. Відповідно до рішення Білогородської сільської ради від 17 листопада 2015 року [PERSON] (після одруження - [PERSON] ) було обрано секретарем сільської ради та її наділено повноваженнями секретаря виконавчого комітету сільської ради. Рішенням Білогородської сільскої ради від 28 січня 2016 року на секретаря сільської ради [PERSON] були покладені обов`язки по вчиненню нотаріальних дій, а на період її тимчасової відсутності (хвороби, відрядження тощо)виконання обов`язків по вчиненню нотаріальних дій покладено на головного бухгалтера Білогородської сільської ради [PERSON] . Свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посвідчили суду, що знали спадкодавицю і що [PERSON] опікувалася нею, разом із членами своєї сім`ї допомагали їй по господарству, у городі, доглядали її, поки вона була у Пильках. Будь-яких відомостей щодо посвідчення заповіту спадкодавиці вони повідомити не можуть. Свідок [PERSON] - син позивачки- розповів, що бабушкою [PERSON] їх сім`я опікувалася постійно, вона періодично проживала у них в Сохужинцях , поки мати не зламала ногу. Відповідач забрав бабушку до себе, де закрив її у квартирі, щоб не було доступу. Свідку відомо, що технічні працівники із школи прибирали, де жила бабушка, а також із шкільної їдальні їй носили їжу, оскільки відповідач являється директором школи. Він знав, що раніше бабушка хотіла переписати земельні паї на його матір та сестру. Свідок був зареєстрований у житловому будинку разом із спадкодавицею та був оформлений в управлінні соціального захисту населення по догляду за пристарілою [PERSON] із 2015 року до дня її смерті. Ще коли бабушка проживала у с. Пильки, у неї були проблеми із пам`яттю, іноді вона нікого не впізнавала та «блудила» і її приходилося шукати. Обставини посвідчення заповіту йому не відомі. Свідок сторони відповідача [PERSON] посвідчила суду, що вона працювала лікарем місцевої лікарні і її іноді бувала на викликах викликали за місцем проживання спадкодавиці, також [PERSON] лікувалася в лікарні в с. Білогородка. [PERSON] під час перебування у житлі відповідача була повністю забезпечена всім необхідним, відповідач та дружина постійно носили для неї поїсти. У квартирі було тепло, бо там електроопалення, іноді [PERSON] також пропалював грубку. Вона проживає поряд і знає, що бабушка була при свідомості до останнього дня. Свідок [PERSON] ствердила суду, що відповідач разом із дружиною опікувалися бабушкою, постійно носили їй їсти. Поки бабушка ходила, то вона була у свідомості, все чула та бачила. [PERSON] , яка на даний час являється старостою с. Білогородка і працювала секретарем Білогородської сільської ради та посвідчила оспорюваний заповіт, суду повідомила, що у 2018 році до неї звернувся [PERSON] , для якого вона роз`яснила порядок і умови посвідчення заповіту у сільській раді. 22 серпня 2018 року [PERSON] автомобілем підвіз свою тітку [PERSON] до приміщення сільської ради. Спадкодавиця сама прийшла до сільської ради, у неї був паспорт та ідентифікаційний код. Про те що [PERSON] вже декілька років проживала у квартирі, належній [PERSON] , було відомо практично всім жителям села, і будь-яких обмежень в частині посвідчення заповіту у секретаря сільської ради не було. У спілкування із [PERSON] було видно, що вона у повній мірі керує собою, із її поведінки вбачалося, що воля людини є вільною. Як посадова особа органу місцевого самоврядування вона виконала свій обов`язок із дотриманням всіх норм чинного законодавства. Об`єктивно дослідивши докази у їх сукупності, на підставі наведених норм матеріального права суд дійшов висновку про те, що секретар Білогородської сільської ради Бондарук О.В. у передбаченому законом порядку була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, оспорюваний заповіт складено і посвідчено із дотримання діючого законодавства, вагомих доводів в обгрунтування вимог позовної заяви позивачем не наведено, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає. Разом із тим суд констатує, що син позивачки - [PERSON] , хоча і був зареєстрований із спадкодавицею за її місцем проживання та повинен був здійснювати догляд за пристарілою [PERSON] , у зв`язку з чим отримував компенсаційні виплати відповідно до закону, однак фактично своїх обов`язків по догляду не виконував. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed