Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

4 березня 2010 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала наступне. 15 березня 2006 року між нею та відповідачем був укладений договір № 8 оренди двох земельних ділянок, площею 0,17 та 5,12 гектарів, що належали їй та знаходилися в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідно до умов договору орендар набув права на використання обєктів для вирощування сільськогосподарської продукції та зобовязався щорічно в строк до 1 грудня кожного року сплачувати орендну плату в грошовій формі в сумі 1500 грн. або ж в натуральній формі, яка передбачала наступні види: 2 тонни зерна, 100 кг. насіння соняшника, 50 кг. цукру, 1 причіп соломи, безкоштовний обробіток 0,2 га присадибної ділянки. Проте орендар умови договору щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів не виконував, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яку позивачка просила стягнути на свою користь, а саме: -вартість цукру (200 кг.) за період 2006-2009 років в загальній сумі 975 грн.; вартість ячменю за 2007 рік (800 кг.) в сумі 686 грн. та за 2009 рік (1 тонна) в сумі 873 грн., всього 1559 грн.; -вартість пшениці (1 тонна) за 2009 рік в сумі 713 грн.; -вартість соняшнику за 2009 рік (100 кг.) в сумі 105 грн., а всього - 3352 грн. Враховуючи необхідність повного та своєчасного виконання умов договору просила стягнути з відповідача дану заборгованість, а також розірвати договір оренди через несвоєчасну сплату орендної плати та нецільове використання земельної ділянки. Окрім цього просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 376 грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом належним чином про час та місце розгляду справи був повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Тек, судом було встановлено, що 27 березня 2006 року між сторонами був укладений договір оренди землі: двох земельних ділянок, площами 6,28 та 0,17 гектарів, що знаходяться в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та належали позивачці на праві приватної власності згідно Державних актів від 13 березня 2006 року. Договір сторонами був укладений строком на 5 років та зареєстрований 30 січня 2007 року. Відповідно до умов договору орендар набув право використання обєктів оренди за призначенням та зобовязався щорічно в строк до 1 грудня кожного року сплачувати орендну плату за домовленістю з орендодавцем або в грошовій формі - 1500 грн. на рік, або ж в натуральній формі: 2 тонни зерна (1 тонна зерна пшениці та 1 тонна зерна ячменю), 100 кг. соняшнику, 50 кг. цукру, 1 причіп соломи, 0,2 га безкоштовного обробітку присадибної ділянки, а також у разі необхідності надавати допомогу на ритуальні послуги. В період користування земельними ділянками відповідач, за домовленістю з позивачкою сплачував орендну плату тільки в натуральній формі. В той же час, орендна плата відповідачем сплачувалася не в повному обсязі та не своєчасно, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за 2006 - 2009 роки, а саме: -цукру за 2006-2009 роки в кількості 200 кг. загальною вартістю 975 грн.; -ячменю за 2007 рік в кількості 800 кг. вартістю 686 грн. та за 2009 рік в кількості 1000 кг. вартістю 873 грн.; -пшениці за 2009 рік вартістю 713 грн.; -насіння соняшника в кількості 100 кг. за 2009 рік на суму 105 грн., а всього на суму 3352 грн. Відносини оренди землі регулюються Земельним кодексом України (зі змінами) та Законом України «Про оренду землі» в редакції Закону від 02 жовтня 2003 року з відповідними змінами (далі - Закон). Так, положення ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону вказують на те, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 21, ч. 2 ст. 23 Закону за користування земельною ділянкою орендар зобовязаний вносити орендну плату розмір, форма і строки внесення якої встановлюються за згодою сторін у договорі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, вона може бути переглянута за згодою сторін. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах (ч. 1 ст. 22 Закону). Орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату в строки, формі та порядку, визначеному договором. Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати орендодавцю орендної плати за користування земельними ділянками в зазначених вище розмірах, а також, враховуючи, що договором було передбачено форми орендної плати на вибір орендодавця, і за час оренди відповідач частково сплачував оренду в натуральній формі, яка була прийнята позивачкою, тому суд вбачає підстави для часткого задоволення позову, тобто стягненн вартості неотриманої орендної плати в натуральній формі, а саме: цукру за 2006-2009 роки в кількості 200 кг., ячменю за 2007 та 2009 роки в кількості 1800 кг., 1000 кг. пшениці за 2009 рік та 100 кг. соняшника за 2009 рік. Крім цього, відповідно до п.6 договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені ними, справляється пеня у розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожний день прострочення, що не суперечить вимогам ст.ст. 546, 549 ЦК України, які передбачають, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, зокрема пенею. Згідно ч. 1 ст. 550, ч. 2 ст. 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Розмір неустойки встановлюється договором або законом. Враховуючи встановлену судом суму невиплаченої орендної плати за 2009 рік станом на 1 березня 2010 року, а період прострочення платежу, за який позивачка просить стягнути пеню становить 90 днів (з 1 грудня 2009 року по 1 березня 2010 року), тому сума пені становить 376 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача. Згідно з п.п. г) та д) ч. 1 ст. 141 ЗК України право користування земельною ділянкою може бути припинено, якщо земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та систематичної несплати земельного податку або орендної плати. Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 31, Закону договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогою однієї із сторін договору за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 32 цього ж Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, тобто використання земельної ділянки не за цільовим призначенням і несвоєчасного внесення орендної плати. За такого, враховуючи несвоєчасне внесення відповідачем на користь позивачки орендної не плати за землю, суд вважає за необхідне задовольнити її вимоги щодо розірвання договору оренди землі. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки х. понесені нею судові витрати, а саме: судовій збір в сумі 51 грн. та 120 гривен витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial