Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

30 квітня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті своєї матері [PERSON], він разом зі своїм братом [PERSON] успадкували по ? частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0270 га кадастровий номер 7421183200:04:000:5544, яка розташована на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, отримавши у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, на даний час між ними не досягнуто згоди щодо порядку володіння та користування нею, а без згоди відповідача він не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, отриману у спадок. Позивач [PERSON] просить виділити йому в натурі належну ? частку земельної ділянки, розташованої на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визнати за ним право власності на виділену в натурі зазначену частину цієї земельної ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав поштою заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, одночасно просить призначити по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання про можливі варіанти виділу в натурі ? частки земельної ділянки, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,0270 га, яка належить йому на праві спільної часткової власності разом з [PERSON] в рівних частках по ? кожному. Виконання експертизи просить доручити експерту ФОП [PERSON] (а.с. 21). Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що 7 квітня 2014 року він звернувся до ФОП [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки. 9 квітня 2014 року отримав відповідну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на своє ім'я площею 2,0135 га, а 22 травня 2014 року зареєстрував право власності на зазначену земельну ділянку у Реєстраційній службі Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області та отримав свідоцтво про право власності і Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. При цьому зазначає, що за період оформлення документації йому у оформлені з боку працівників Держземагенства у Варвинському районі не відмовляли. Своїми діями прав позивача не порушував. Будь-якого спору між ним та позивачем [PERSON] щодо поділу земельної ділянки не було. У такий же спосіб і позивач міг би скористатися правом виділу належної йому земельної ділянки та її реєстрації. Проте позивач [PERSON] з невідомих йому причин обрав інший шлях і звернувся до суду в той час, коли земельна ділянка була розділена. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] успадкували по ? частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0270 га, що розташована на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 013634, виданого Озерянською сільською радою Варвинського району Чернігівської області 28 березня 2001 року на підставі рішення Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області від 27 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1809, кадастровий номер 7421183200:04:000:5547 (а.с. 4, 25). Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, регулюється статтею 364 ЦК України, яка встановлює, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. З матеріалів справи вбачається, що за заявою відповідача [PERSON] на початку квітня 2014 року ФОП [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки, на підставі якої він 22 травня 2014 року зареєстрував за собою право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що становить ? частину земельної ділянки, яка належала його матері і була успадкована. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. (а.с. 26-43). Статтею 3 ЦПК України встановлено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає вимоги сторін виключно в межах позову й на підставі наданих суду доказів в обґрунтування позову та заперечень до нього. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що право щодо реєстрації права власності на земельну ділянку позивача [PERSON] порушено не було. Крім того, посилання позивача на ту обставину, що йому було відмовлено у реєстрації його права власності на земельну ділянку, не витікає з матеріалів справи, оскільки у листі Відділу Держземагентства у Варвинському районі від 20.03.2014 року про це не йдеться. Також відсутні докази того, що відповідач [PERSON] відмовився вчиняти будь-які дії щодо проведення реєстрації права власності на належні кожному з них земельні ділянки. Той факт, що на день розгляду справи відповідач вже зареєстрував своє право на належну йому частку земельної ділянки, засвідчує про відсутність предмету спору. Не може бути задоволена і вимога позивача щодо визнання за ним права власності на виділену йому частину земельної ділянки, оскільки таке право за ним уже визнане, про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 11 березня 2014 року (а.с.4). За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» від їх сплати звільнений. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed