Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

29 вересня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області позивач звернувся із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі продажу від 16.12.2004 року є власником будинку [ADDRESS]. З 27.02.2009 року він уклав шлюб з відповідачкою та зареєстрував її у будинку. Також в будинку була зареєстрована їх донька [PERSON] [INFO]. 02.01.2013 року шлюб між ними було розірвано та з того часу відповідачка з дитиною не стали проживати у його будинку та не зберігають особистих речей. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не хоче, тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням: будинком [ADDRESS]. В судове засідання [PERSON] не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи Відділу у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації, Фоменко О.Г. в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву в якій вимоги позивача визнала частково, не заперечувала проти визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, та заперечувала проти визнання такою, що втратила право користування дитину [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі - продажу будинку, від 16.12.2004 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.01.2008 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено актом обстеження житлових умов, наданого депутатом Билбасівської селищної ради, членом квартального комітету від 26.09.2014 року, [PERSON] та дитина [PERSON] в будинку [ADDRESS], не проживають з листопада 2012 року по теперішній час та особистих речей в будинку не зберігають. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] та дитина [PERSON] в будинку [ADDRESS], не проживають та особистих речей не зберігають понад встановлений законом строк, та не є власником вищезазначеного будинку, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст . 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом другої групи, та відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору на користь держави, суд приходить до переконання, що судовий збір за подання позову до суду необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved