Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

30.10.2019 року представник позивача звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь позивача кошти в сумі 16\~768,40 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м.) по [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що з 24.07.2017 року по 13.12.2017 року відповідачем було набуто речове право власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м. [ADDRESS] [ADDRESS] . Поряд з цим, з дати набуття права власності відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м.) для обслуговування нежитлових приміщень по [ADDRESS] , чим порушені права ММР як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час тимчасового використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 05.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзив проти позову від відповідача до суду не надходив. Відповідно до вимог ст.ст. 274-279 ЦПК України дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що пунктом 43 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.10.2004 року № 24/13 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 808 кв.м., у тому числі 443 кв.м. під капітальною забудовою, 365 кв.м. під проходами та проїздами, зарахувавши її до земель змішаного використання (землі господарського призначення та комерційного використання0, для обслуговування будівель та споруд по [ADDRESS] та надано акціонерному банку «Укоопспілка» в оренду на 15 років із співвласниками будівель земельну ділянку площею 808 кв.м. для обслуговування приміщень Миколаївської філії акціонерного банку «Укоопспілка» по [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення було укладено договір оренди землі від 01.04.2005 року № 3074, за яким товариству передано зі співвласниками майна в оренду на 15 років земельну ділянку площею 808 кв.м. для обслуговування приміщень Миколаївської філії акціонерного банку «Укоопспілка» по [ADDRESS] . На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки віл 01.04.2005 року акціонерний банк «Укоопспілка» прийняло в оренду зазначену земельну ділянку для обслуговування приміщень Миколаївської філії акціонерного банку «Укоопспілка» по [ADDRESS] , які належали товариству на праві власності. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 24.07.2017 року по 13.12.2017 року право власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення по [ADDRESS] ) належало відповідачу. Отже, з 24.07.2017 року по 13.12.2017 року відповідачем було набуто речове право власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м [ADDRESS] [ADDRESS] . З дати набуття права власності відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м.) для обслуговування нежитлових приміщень по [ADDRESS] , чим порушені права ММР як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час тимчасового використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що підтверджується листом МУ ГУ ДФС у Миколаївській області № 414/9/14-29-50-05. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. За підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідно до\~підпунктів 269.1.1\~і 269.1.2\~статті 269\~Податкового кодексу\~України,\~платниками податку\~є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Згідно з пунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. За правилами пункту 287.7 статі 287 Податкового кодексу України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). Чч. 1, 2 ст .120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Вказана норма закріпила загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Статтями 125 і 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За частиною 3 статті 7 ЗУ «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Поряд з цим, у Постанові ВСУ від 12.09.2017 року по справі № 21-3078а16 зазначено, що до нового власника об`єкта нерухомості переходить і обов`язок зі сплати орендної плати на земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, незалежно від змін до договору оренди, або підписання нового договору. Постановою ВСУ від 31.01.2018 року у справі № 825/308/17 встановлено, що невнесення змін до договорів оренди земельних ділянок щодо особи орендаря не має значення, оскільки, придбавши нерухомість, її новий власник фактично автоматично стає новим орендарем земельної ділянки, на якій вона розташована, а відтак він і набуває обов`язку зі сплати орендної плати з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Тобто, у зв`язку із правомірним набуттям відповідачем права власності на нерухомість, то в силу положень ЗК України у нього, як у власника нерухомого майна, виник обов`язок з оформлення відповідного речового права на землю та сплати за користування за землю. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, 12.07.2019 року виконавчий комітет ММР прийняв рішення про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам від 14.05.2019 року про визначення розміру збитків, нанесених відповідачем в зв`язку з безоплатним використанням земельної ділянки площею 808 кв.м. (ідеальна частка складає 380 кв.м.) для обслуговування нежитлових приміщень по [ADDRESS] у період з 24.07.2017 року до 13.12.2017 року, у розмірі 16\~768,40 грн. Згідно приписів ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст. 206 ЗК України, Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власників цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Отже, вчинення відповідачем протиправних дій у вигляді безкоштовного використання земельної ділянки, свідчить про порушення законних інтересів та прав територіальної громади м. Миколаєва, в особі якої виступає ММР. Таким чином, позивачу нанесено збитки у вигляді несплати орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 380 кв.м., що за період з 24.07.2017 року до 13.12.2017 року складає сумі 16\~768,40 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~921 грн. 00 коп.

Outcome: approved