Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

29.10.2021 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Капак В.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ у Надвірнянському районі Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м.Яремче ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішень сесії сільської ради і зобов`язання вчинити дії. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] - 2000 грн. 00 коп., витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, згідно квитанції 25.10.2021 року. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не прибув, натомість подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд даної справи у його відсутності, а також зазначив, що підтримує заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що на його думку стороною відповідача не надано суду належних доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу саме в такому розмірі. Зокрема, не надано детального опису робіт, в договорі не обумовлена ціна послуг за погодинну роботу та за справу в цілому. Вважає, що квитанція не підтверджує розмір витрат, на які претендує відповідач по справі [PERSON] , а тому просив суд відмовити в задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. Щодо винесеного судом на обговорення питання про стягнення судового збору за розгляд даної справи в суді першої інстанції, представник позивача [PERSON] вказав, що останній не сплачував його при зверненні до суду, оскільки він звільнений від сплати такого збору, в зв`язку з чим вважає, що судовий збір потрібно компенсувати за рахунок держави. Представник відповідача: Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій просить судове засідання щодо розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі проводити у його відсутності, оскільки він в цей час буде братии участь в засіданні Адміністративної комісії. Розглянувши заяву представника відповідача Кадушкіна В.В.,про ухвалення додаткового рішення по даній справі, вислухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд констатує, що 11.05.2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільської ради і зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2018 року по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено відділ у Надвірнянському районі Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м.Яремче Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Згідно ухвали суду від 03.06.2021 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ у Надвірнянському районі Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м.Яремче Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільської ради і зобов`язання вчинити дії та закрито провадження у даній справі, в частині позовних вимог позивача [PERSON] . В ході розгляду справи, представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву та просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог за їх безпідставністю, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, зазначивши, що орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача [PERSON] складає 2000 грн. Разом з тим, під час проведення судових дебатів представник відповідача зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, докази про оплату [PERSON] правничої допомоги будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2021 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ у Надвірнянському районі Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м.Яремче ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільської ради і зобов`язання вчинити дії було відмовлено. Як зазначено вище, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу в ході розгляду даної справи, представником відповідача відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України в п`ятидений строк подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, до якої долучено копію договору про надання правової допомоги №35/2018 від 28.05.2018 року та квитанцію №33/2021 від 25.10.2021 року, згідно якої [PERSON] на підставі вище вказаного договору сплачено адвокату 2000 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги. Крім того, під час подачі до суду відзиву на позовну заяву, стороною відповідача було долучено до нього попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що витрати на правничу допомогу, які відповідач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становлять 2000 грн. 00 коп. Суд констатує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч.1 ст.1 даного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст.19 вказаного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, закріплено в ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у дані правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Судом перевірено, що згідно квитанції №33/2021 від 25.10.2021 року, відповідачем [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №35/2018 від 28.05.2018 року, булосплачено адвокату 2000 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги. У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., згідно квитанції №33/2021 від 25.10.2021 року. Разом з тим, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є співмірним в розумінні ч.4 ст.137 ЦПК України, а тому сплачені відповідачем [PERSON] на користь адвоката - 2000 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги, підлягають стягненню в його користь із позивача в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача [PERSON] , адвоката Капака В.М. про ухвалення додаткового рішення по даній справі. Крім того, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення в користь держави судового збору за розгляд даної справи в суді першої інстанції. Як зазначено вище, відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладався б на позивача [PERSON] , однак як перевірено судом останній являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення УБД, серії [NUMBER] , виданого 01.07.2015 року, і відповідно звільнений вій його сплати (а.с.9). Зокрема, згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, а саме судовий збір у розмірі 3632 грн. 00 коп., який складається з оплати за чотири немайнових вимоги, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: approved