Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

30.08.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 04 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у них народилися: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Розірвати шлюб в органах ВРАЦС не мають змоги. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, строк на примирення просить не надавати. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачкою та відповідачем почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 04.07.2009 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 140291 від 04.07.2009 року (а.с. 10). 26.01.2010 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 267727 від 01.02.2010 року\~ (а.с. 11). 05.04.2013 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 423512 від 09.04.2013 року\~ (а.с. 11). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.\~141,\~142 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved