Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

30.11.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з03.04.2020 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 30.04.2020 року була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач розрахунок з нею не провів та не сплатив належних при звільненні виплат. Повний розрахунок відповідачем був проведений лише 20.11.2020 року. За таких обставин просить стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 23822,40 грн. 01.12.2020 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху. Ухвалою суду від 21.12.2020 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін. 19.01.2021 року представником відповідача Литвиненко А.В. надано відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03.04.2020 року перебувала з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» у трудових відносинах, 30.04.2020 року її звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України (а.с.6) У день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до виписки з банку, 20.11.2020 року АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» здійснило виплату заборгованості по заробітній платі (а.с.10) Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Згідно довідки АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» від 16.01.2021 року № 16-07/46 середньоденна заробітна плата [PERSON] (без вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 170 грн 16 коп. (а.с.26). Відтак відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 04.05.2020 року по 19.11.2020 року. У зазначений період на підприємстві було 139 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 23652,24 грн (170,16 х 139). На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: partial