overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 23.12.2000 року він з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м.Іллічівська Одеської області, актовий запис №389. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дитину залишити на виховання матері. Позивач у судове засідання не з'явивсь, однак надав заяву, у якій позов підтримав, просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, своїм правом на надання заперечень не скористалась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23.12.2000 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м.Іллічівська Одеської області, актовий запис №389. У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. Судом надавався строк для примирення терміном на п'ять місяців. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 06.06.1982 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб у Ледянській сільській раді Красилівського р/б РАЦС Хмельницької області, актовий запис №5. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей немає. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка позов підтримала. Представник відповідача позов визнала. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06.06.1982 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Ледянській сільській раді Красилівського р/б РАЦС Хмельницької області, актовий запис №5. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, в якій просила встановити той факт, що [PERSON] є її сином. В обґрунтування вимог заявник посилалась на те, що встановлення факту родинних відносин необхідно для усунення допущених невідповідностей в особистих документах сторін та можливості ними в подальшому здійснювати цивільні права та виконувати цивільні обов'язки. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, до суду надали заяви, в яких просили про розгляд справи у їх відсутність. Заявник вимоги заяви підтримує, заінтересована особа - [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьками є: матір'ю - (рос.) [PERSON], батьком - (рос.) [PERSON]. Згідно паспорту [NUMBER], виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 26.02.2002 року, прізвище заявника українською мовою вказане як «[PERSON]», в той час як згідно паспорту [NUMBER], виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, 24.06.1997 року, прізвище сина заявника українському мовою вказане як «[PERSON]». Розбіжність прізвищ може в подальшому перешкоджати сторонам здійснювати цивільні права та виконувати цивільні обов'язки. Обставини повного збігу імені та по-батькові [PERSON] з аналогічними даними в його свідоцтві про народження, дають суду підстави вважати що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на дітей в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2005 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою Соболівської сільської ради № 971 від 24 квітня.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує що діти мають задовільний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченими, відповідач являючись батьком дітей, проживаючи окремо від дітей, матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає, є працездатним, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і аліменти необхідно стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі визначеній відповідачем, яка менша половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 28 вересня 2002 року , який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1147. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 28 вересня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28 вересня 2002 року . Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання . Свій позов мотивує тим, що вона є пенсійного віку, відповідно до чинного законодавства є непрацездатною особою, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач є її сином, однак, ухиляється від її утримання, добровільно не надає матеріальної допомоги. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 949грн. (дев'ятсот сорок дев'ять гривень), щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій з0азначила, що підтримує позовні вимоги з наведених у заяві мотивів. В судове засідання відповідач не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], пенсійного віку. Судом встановлено, що позивач є непрацездатною особою, немає достатньо коштів для існування, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є сином останньої, проте відмовляється надавати таку допомогу на її утримання у добровільному порядку. Статтею 202 ч.1 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст.205 ч.1 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.205 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти в розмірі 949грн. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів до закінчення навчання на повнолітню дочку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 30 березня 1998 року. Подружнє життя не склалось. Чоловік проживає окремо від дружини та дітей. Дочка перебуває на повному утриманні матері. Відповідач сплачував аліменти на дочку до досягнення нею повноліття, що підтверджує довідкою від 09.04.2014 року. В даний час дочка навчається стаціонарно на третьому курсі на контрактній формі навчання в технічному коледжі Луцького національного технічного університету. Позивач не в змозі утримувати дочку, оскільки її зарплата є незначною. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дочки, вказуючи на те, що в нього зайвих коштів немає. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на навчання дочки [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має регулярний, сталий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що гр. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Згідно довідки № 262 від 11 квітня 2014 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання технічного коледжу Луцького національного технічного університету (контрактна форма навчання). Запланований термін закінчення навчання 30 червня 2015 року. У відповідності до ст. 200 СК України при призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час працює, але заробітної плати на оплату навчання дочки не вистачає, а тому вона, виходячи із свого доходу, немає можливості утримувати самостійно дочку [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що відповідач має регулярний, сталий дохід. На думку суду, оскільки відповідач є працездатним, а тому зобов'язаний утримувати дочку-студентку, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення навчання [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 грудня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору, вона дала відповідачу у борг 5000 грн., який зобов'язався у строк до 25 грудня 2013 року повернути борг у розмірі 5500 грн., з яких 500 грн. становлять проценти. Посилаючись на те, що строк дії договору закінчився, та що в обумовлений договором строк [PERSON] борг не повернув, просила стягнути з останнього на її користь суму боргу. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 01 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, наданою позивачці відповідачем. Відповідно до умов цього договору, позивачка дала відповідачу у борг 5000 грн., а останній зобов'язався у строк до 25 грудня 2013 року повернути позивачці борг у розмірі 5500 грн. (а.с.6). Відповідач до теперішнього часу свої зобов'язання не виконав, строк повернення суми позики сплив, тобто відповідач порушив умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання за договорами позики. З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем прийняте зобов'язання не виконано, а тому звернення до суду позивачки є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 2010 року проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути на утримання дітей аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю та пояснив, що дійсно проживав з позивачкою однією сім'єю та у березні 2014 року припинили сімейні стосунки і на теперішній час він з сім'єю не проживає. Не працює, але є працездатним і згодний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі. Інших утриманців не має. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.5,6) сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю в с.Новопавлівське Снігурівського Миколаївської області, про що свідчать довідка Кобзарцівської сільської ради Снігурівського район Миколаївської області та копія паспорта позивачки (а.с.7, 2-3). Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але є працездатним, а тому взмозі працювати і надавати допомогу на утримання дітей, у заявленому позивачкою розмірі. Аліменти на інших дітей не сплачує. Суд вважає, що вимоги позивачки ґрунтуються на законі, визнані відповідачем і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

29 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Харківському комп»ютерно - технологічному коледжі, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2016 року. У судове засідання від позивача надійшла заява про підтримання позову, розгляд справі за його відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, однак у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не доповів, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що сторони розірвали шлюб 09.02.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], і подовжує навчання у Харківському комп»ютерно - технологічному коледжі, що підтверджується довідкою учбового закладу від 23.04.2014 року. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи ті обставині, що [PERSON], навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, не є інвалідом, він зобов'язаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved