Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (позовна заява надійшла до суду поштою 04 вересня 2015 року), посилаючись на те, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №BLaЖГА00064915 від 22 серпня 2011 року про надання кредиту в сумі 10000 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою за користування кредитом 15% річних та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Згідно із вказаним договором відповідач зобов'язалася сплатити позивачу суму отриманого кредиту із нарахованими відсотками не пізніше 22 серпня 2014 року. При цьому відповідач зобов'язалася щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за договором і станом на 26 серпня 2015 року допустила заборгованість за кредитним договором на загальну суму 100173,90 грн., з них: прострочена сума кредиту - 9553,23 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 5147,39 грн.; комісія - 5692,05 грн., плата за пропуск платежів - 79781,23 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.19/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідач позов визнала частково лише в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії. Щодо плати за пропуск платежів, вона вважала, що її розмір занадто великий. Крім того, вона має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, а розмір її заробітної плати невеликий. Тому при винесенні рішення в цій частині вона просила врахувати її матеріальний стан. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено Договір банківського обслуговування №BLaЖГА00064915 від 22 серпня 2011 року про надання кредиту в сумі 10000 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою за користування кредитом 15% річних та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, що не суперечить вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.5-8/. Згідно з умовами п.2.4.2 договору, сторони домовились, що проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному в Додатку №1 цього договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 26 серпня 2015 року заборгованість по кредитному договору склала 100173,90 грн., з них: заборгованість за кредитом - 9553,23 грн.; заборгованість за відсотками - 5147,39 грн.; комісія - 5692,05 грн., плата за пропуск платежів - 79781,23 грн. /а.с.3-4/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до п.3.3.2 договору, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті зобов'язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Крім того, судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації /а.с.10/. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законом заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Так як відповідач не виконала зобов'язання за договором в строк, передбачений договором, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією підлягають задоволенню. Що стосується стягнення плати за пропуск платежів, яка фактично є пенею, суд прийшов до наступного. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління Кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини Договору - 0,50%. Пеня розраховується методом «факт/360», який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати пропущення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. З матеріалів справи вбачається, що розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією складає 20392,67 грн., а розмір нарахованої пені (плати за пропуск платежів) - 79781,23 грн., що майже в 4 рази перевищує розмір прямих збитків. Відповідно до довідки про доходи, відповідач працює помічником вихователя у Новосеменівському дитячому садку. Розмір її нарахованої заробітної плати за останні 6 місяців (з травня по жовтень 2015 року) склав лише 10540,97 грн. /а.с.28/. Крім того, згідно довідки про склад сім'ї від 29.10.2015 року, відповідач має чотирьох неповнолітніх дітей /а.с.29/. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з листа Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.)», суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК). Абз.2 п.27 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» /зі змінами/, визначено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За таких обставин, оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків та враховуючи майновий стан відповідача, наявність на її утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за пенею (платою за пропуск платежів) слід задовольнити частково, зменшивши розмір пені з 79781,23 грн. до 22000 грн. Таким чином, суд вважає, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача складає 42392,67 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 9553,23 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5147,39 грн.; заборгованість по комісії - 5692,05 грн., пеня (плата за пропуск платежів) - 22000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, яка діяла станом на день звернення до суду/, уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір у доход держави підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial