Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на сина не надає. Подружні стосунки між ними припинені з середини жовтня 2020 року з тих причин, що відповідач вчиняв сімейні сварки та конфлікти, ображав її, матеріально не утримував сім`ю, жив своїм життям. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 30 листопада 2020 року на 09-годину 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2020 року надано сторонам у справі строк на примирення терміном в один місяць, призначено справу до судового розгляду на 30 грудня 2020 року на 09-годину 00 хв. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позов в частині розірвання шлюбу, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заперечив проти сплати судового збору. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 608 (а.с. 3). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 4). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 11 березня 2019 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради за № 14.03-08/32828, син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою Приватного підприємства Рембудсервіс «Комфорт-П» від 04 вересня 2020 року за № 0000-000004 відповідач [PERSON] працював у вказаному підприємстві з 01 вересня 2020 року по 02 листопада 2020 року на посаді маляра і розмір його доходу за цей період склав 18242 грн 86 коп. (а.с. 49). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач визнає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є молодою, працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 29 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved