Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

29 листопада 2017 року позивач\~звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення\~\~аліментів\~на утримання\~дитини у розмірі 1/3 частини з усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві позивач посилається на те, що 22 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, але вона позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дитину, оскільки відповідач добровільно коштів не надає та не виконує покладені на нього обовязки з утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а її заробітна плата складає в середньому 4500 гривень, чого не вистачає в повній мірі для забезпечення її потреб та першочергових потреб дитини. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився,\~\~належним чином\~повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 лютого 2013 року зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте в змозі надавати таку допомогу. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України,\~батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку(доходу)матері,батька,\~яка\~буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обовязок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини\~всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial