Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

30 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2015 р., який був розірваний на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.09.2017 р. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач фактично усунув себе від виконання батьківських обов`язків, не спілкувався з дитиною, матеріально її не утримував, у зв`язку із чим позивачка була вимушена звертатись у суд для стягнення аліментів у наказному провадженні. Згідно судового наказу, виданого Червоноградським міським судом Львівської області від 19.09.2017 року, Відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання своєї дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 р. і до досягнення повноліття. Однак, із часу пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання, Відповідач зобов`язання зі щомісячної сплати аліментів виконує нерегулярно, у зв`язку із чим за ним станом на 01.07.2019 р. рахується заборгованість з їх сплати у сумі 11417.18 грн. Із часу розірвання шлюбу, відповідач не спілкувався із дитиною, не навідувався до неї, не вітав її із днем народження, жодного разу не інтересувався станом її здоров`я, про її фізичний та духовний розвиток. Такі дії відповідача суперечать інтересам дітей. Фактично дитина не знає свого рідного батька. Таким, вона вважає - [PERSON] , який спільно проживає із позивачкою без реєстрації шлюбу, і фактично замінив їй рідного батька, так як увесь тягар батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини поклав на себе. Останній також бажає усиновити дитину. Окрім цього, така поведінка відповідача стосовно невиконання свого обов`язку виховувати та утримувати дитину свідчить про те, що він фактично відмовився від неї та усунувся від її виховання. Просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 30 липня 2019 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.17). Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу СОVID-19, для убезпечення від ризику для життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.38). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав та в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.24,35). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області Пригара О., в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач та представник позивача. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 30 червня 2016 року, актовий запис № 83 (а.с.8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 вересня 2017 року (а.с.9). Відповідно до судового наказу, виданого Червоноградським міським судом Львівської області від 19.09.2017 року, відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання своєї дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-10 зворот). З довідки №459, від 22.07.2019 року, виданої Кустинським старостинським округом, вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] , вихованням своєї дочки [PERSON] , [INFO] не займається, спільно не проживає, не допомагає, батьківські обов`язки не виконує. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , та має всі умови для виховання та проживання (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01 липня 2019 року, виданого Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, по ВП №55104082 при виконанні виконавчого листа №459/2401/17 від 19.09.2017 р., заборгованість боржника [PERSON] станом на 01.07.2019 р. становить 11417,88 грн. (а.с.12,13). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виданого Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області від 20.02.2020 року №03-26/360-11, вбачається, що за результатами розгляду зібраних службою у справах дітей матеріалів, бесіди з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19 лютого 2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.27-28). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не небажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Outcome: approved