Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

31 липня 2020 року Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства» (далі - КП «ВУКГ», підприємство) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 3002,92 грн за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «ВУКГ» є єдиним виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині на підставі рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30 липня 2009 року № 361 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів як окремої комунальної послуги» та рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14 липня 2016 року № 192 «Про введення в дію рішення комісії з визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території міста Ніжина та встановлення терміну надання послуг». Таким чином, підприємство надає споживачам відповідної якості комунальні послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині Чернігівської області. Із грудня 2016 року на території м. Ніжина Чернігівської області діє публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, який розроблений відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Указаний публічний договір опубліковано в спеціальному випуску міської газети «Вісті» від 14 листопада 2016 року № 46, який працівники пошти направили в кожне будинковолодіння. Крім цього, текст публічного договору знаходиться в постійному відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Ніжинської міської ради та на офіційному сайті позивача. Зазначений договір набрав чинності 15 грудня 2016 року. Вказаний договір укладено з урахуванням вимог ч. 3 ст. 205, ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без підписання письмового примірника сторонами. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці, і на ці правовідносини поширюється Закон України «Про житлово-комунальні послуги», положеннями якого передбачено обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитися від укладення договору (за виключенням у випадках, встановлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Крім цього, Законом України «Про відходи» передбачено, зокрема обов`язок громадян вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін. Так, відповідачка є користувачем наданих позивачем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів. Відповідачка зареєстрована та проживає разом зі своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] , за якою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Контейнерні майданчики для збуту твердих побутових відходів розташовані на відстані близько 100-300 метрів від помешкання відповідачки. Щоденно, двічі на день позивач вивозить сміття спеціалізованою технікою із вказаних майданчиків. Відповідачка користувалася та продовжує користуватися послугами позивача, при цьому порушує терміни сплати за спожиті комунальні послуги і своєчасно не вносить плату за надані позивачем послуги, внаслідок чого починаючи з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 3002,92 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. Надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому не погодилася із вказаним позовом та просила відмовити в його задоволенні з огляду на таке. Зокрема, зазначила, що не укладала з позивачем договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів; будь-якого спеціального випуску міської газети «Вісті» з опублікованим текстом публічного договору про надання позивачем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині не отримувала; з публічним договором про надання позивачем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, розміщеним на офіційному сайті Ніжинської міської ради та офіційному сайті позивача не знайомилася у зв`язку з відсутністю можливості доступу до мережі Інтернету; конклюдентних дій, які б свідчили про укладення з позивачем такого договору, не вчиняла та в будь-який інший спосіб не акцептувала пропозицій позивача на укладення договору. Вважає, що відсутні підстави для висновку про встановлення договірних відносин між сторонами. Позивач не надав договору приєднання відповідачки до публічного договору, або інший документ, яким засвідчується волевиявлення іншої сторони на приєднання до запропонованого договору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за якою проживає зі своєю сім`єю. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14 липня 2016 року № 192 введено в дію рішення комісії з визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території міста Ніжина та встановлення терміну надання послуг (а. с. 8), а рішеннями Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 лютого 2019 року № 45, 46 кориговано тарифи на послуги з вивезення побутових відходів згідно з графіком для населення, бюджетних установ та інших споживачів виконавцю послуг - КП «ВУКГ». Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23 грудня 2016 року № 385 затверджено норми надання послуг із вивезення твердих побутових відходів для м. Ніжина на 2017 - 2021 роки (а. с. 12). У спецвипуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14 листопада 2016 року № 46 (1113) опубліковано публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього. Вказаний публічний договір знаходиться у постійному доступі на офіційному сайті Ніжинської міської ради за посиланням http://www.nizhynrada.gov.ua/article/1083/publchniy-dogovr-pro-nadannya-poslug-z-vivezennya-tazahoronennya-pobutovih-vdhodv-.html, та на офіційному сайті КП «ВУКГ» за посиланням http://unenizh.org.ua/нормативні-документи/pryvatni-ogoloshennya/. Підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - послуги), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати Послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині визначено КП «ВУКГ» згідно з рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30 липня 2009 року № 361 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів як окремої комунальної послуги» та рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14 липня 2016 року № 192 «Про введення в дію рішення комісії з визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Ніжина та встановлення терміну надання послуг». За пп. 5.2.1 п. 5 споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк за надані йому послуги з вивезення та захоронення відходів. Споживач несе відповідальність згідно із законом і цим договором, зокрема, за несвоєчасне внесення плати за послуги та невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом (п.п. 7.1.1, 7.1.2 п. 7). Відповідно до пп. 10.1 - 10.3 п. 10 договору цей договір укладається з урахуванням вимог ч. 3 ст. 205, ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України без підписання письмового примірника сторонами. Якщо протягом 30 днів з дня опублікування цього договору не буде письмових заперечень споживача, він вважається укладеним. Цей договір набирає чинності через 30 днів з дня його офіційного оприлюднення в засобах масової інформації і діє до 14 липня 2024 року. Підпунктами 11.3-11.6 п. 11 договору встановлено, що цей договір розроблено відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070. У випадках, непередбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством України. Договір публічно доводиться до відома усіх споживачів шляхом його публікації в офіційному виданні - газеті «Вісті». Текст договору постійно доступний споживачам в мережі Інтернет на офіційному сайті Ніжинської міської ради www.nizhynrada.org та на офіційному сайті КП «ВУКГ» www.unenizh.org.ua. Згідно з наданою позивачем довідкою за особовим рахунком № [NUMBER] по [ADDRESS] ( [PERSON] ) за період з серпня 2017 року по червень 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 3002,92 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно із ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. З огляду на зміст п. 2 ст. 205 ЦК України і п. 2 ст. 642 ЦК України можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (ст. 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким, зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч. 3, п. 1 та 5 ст. 20). Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У ч. 2 і 3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, у п. 6 - 13 якої зазначено, що визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг - органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. Системне тлумачення вказаних норм свідчить про те, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Безпідставним є посилання відповідачки у відзиві на позов на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, адже правовідносини в ній не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, а саме стосуються орендних правовідносин земельних ділянок, тому вказана постанова не є релевантною до цієї справи. У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» міститься визначення таких понять: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. До комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За правилами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що кореспондуються з положеннями п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, серед іншого, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Такою уповноваженою юридичною особою у справі, що розглядається, є позивач, що підтверджується вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи та які досліджені судом. За змістом ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У ч. 1, 5 - 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування позивачем у засобах масової інформації зазначеного публічного договору відповідачка не направила позивачу письмової відмови укласти договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, тому вона вважається такою, що прийняла пропозицію (оферту) КП «ВУКГ» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору, та є споживачем наданих позивачем послуг. Судом установлено, що КП «ВУКГ» направило оферту, виконувало послуги з вивезення твердих побутових відходів від будинку відповідачки та остання не довела, що не користується цими послугами. Отже, між сторонами укладено публічний договір, а доводи відповідачки щодо такого неукладення договору не відповідають дійсності. З огляду на вказане суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими, адже вони підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 3002,92 грн за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved