Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

31.07.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сумської міської ради, Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради про визнання недійсним рішень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.10.2005 у справі № 2-3802/05р. був визначений порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] та виділено мені у користування земельну ділянку площею 324,9 кв. м. На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.11.2006 № 613 земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] була присвоєна нова поштова адреса: [ADDRESS]. Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради висновком від 16.11.2006 № 3023/01-13.3 погодило позивачу відведення (дорізку) земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га під влаштування окремого заїзду та благоустрою прибудинкової території, котра прилягає до існуючої земельної ділянки площею 0,0324 га за адресою: [ADDRESS] для розгляду на депутатській комісії. Управлінням земельних ресурсів у м. Суми був наданий висновок від 18.03.2008 № 616/01-23 згідно якого не заперечується надання позивачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0850 га, в тому числі: за рахунок садибної земельної ділянки по [ADDRESS] орієнтовною площею 0,0350 га та за рахунок земель Сумської міської ради загального користування, (яка прилягає до існуючої земельної ділянки), та частини присадибної земельної ділянки по [ADDRESS], за згодою землекористувачів, орієнтовною площею 0,0500 га. Рішенням Сумської міської ради від 24.12.2008 № 2269-МР позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] орієнтовною площею 0,0850 га, в тому числі 0,0350 га за рахунок садибної земельної ділянки [ADDRESS], за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради, яка прилягає до існуючої ділянки, та частини присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га [ADDRESS], за згодою землекористувачів. На підставі зазначеного рішення Сумської міської ради був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0905 га у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Висновком від 01.08.2013 № 5/11.01-17 проект землеустрою був погоджений Управлінням містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, тобто профільним управлінням Сумської міської ради. У цьому висновку, зокрема, зазначено, що: відповідно до затвердженої містобудівної документації (проекту внесення змін до генерального плану міста Суми, розробленого інститутом «Діпромісто» і затвердженого рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР), зазначена земельна ділянка розташована на території садибної житлової забудови; відповідно до затвердженої містобудівної документації (план зонування території міста Суми, розробленого інститутом «Діпромісто», і затвердженого рішеннями Сумської міської ради від 06.03.2013р. № 2180-МР), зазначена земельна ділянка розташована в зоні садибної житлової забудови (Ж-1). Як вказується у висновку від 01.08.2013 № 5/11.01-17, Управління містобудування та земельних відносин Сумської міської ради погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проект землеустрою було погоджено профільним управлінням Сумської міської ради, на яке Сумською міською радою були покладені повноваження, права та обов'язки щодо погодження документації із землеустрою. Крім того, проект землеустрою було погоджено висновком Управління Держземагентства у Сумському районі Сумській області від 20.08.2013 № 4185/01.30-2879. Враховуючи норму Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, а також погодження проекту землеустрою у відповідності до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 1 ст. 186-1 вказаного Кодексу, Сумська міська рада повинна була у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження цього проекту та надання мені земельної ділянки у власність. Проте, всупереч наведених фактичних обставин і правових норм, Сумська міська рада неодноразово своїми рішеннями відмовляє у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність. Ці рішення Сумської міської ради були визнані протиправними і скасовані постановами Зарічного районного суду м. Суми від 17.08.2015 у справі № 591/5223/15-а, від 21.01.2016 у справі № 591/8086/15-а, від 16.12.2016 у справі № 591/5302/16-а, які набрали законної сили. Вказаними судовими рішеннями були встановлені обставини, що відсутні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою та наданні позивачці земельної ділянки у власність. Проте, Сумською міською радою так і не було прийняте рішення про затвердження проекту землеустрою та надання їй земельної ділянки у власність. Разом з тим, всупереч вищенаведених правових норм, судових рішень, які набрали законної сили, та всупереч своїм попереднім рішенням, Сумська міська рада приймає рішення від 22.02.2017 № 1833-МР, яким надає дозвіл Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на розроблення технічної документації щодо поділу вищевказаної земельної ділянки площею 0,0905 га по [ADDRESS]. На підставі цього рішення Сумської міської ради була розроблена технічна документації щодо поділу вказаної земельної ділянки, яка була запроектована для відведення позивачці у власність. Рішенням Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР було погоджено технічну документацію щодо поділу цієї земельної ділянки площею 0,0905 га на дві земельні ділянки площами: 0,0394 га і 0,0511 га. Рішенням Сумської міської ради від 28.02.2018 № 3137-МР земельну ділянку площею 0,0394 га було надано в постійне користування Комунальному підприємству «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради. З усього вищенаведеного вбачається, що вказані рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР про погодження технічної документації щодо поділу земельної ділянки, яка була запроектована для відведення мені у власність, та від 28.02.2018 № 3137-МР про надання в постійне користування КП «Сумижилкомсервіс» СМР земельної ділянки площею 0,0394 га, прийняті всупереч за з порушенням: ст. 19 Конституції України про те, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; ст. ст. 1, 4, 5 Земельного кодексу України щодо забезпечення гарантій права громадян на землю; ст. 118 Земельного кодексу України, яка встановлює порядок приватизації громадянами земельних ділянок. Крім того, вказані рішення Сумської міської ради прийняті всупереч постанов Зарічного районного суду м. Суми від 17.08.2015 у справі № 591/5223/15- а, від 21.01.2016 у справі № 591/8086/15-а, від 16.12.2016 у справі № 591/5302/16-а, які набрали законної сили та якими встановлені обставини щодо відсутності підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та наданні мені земельної ділянки у власність. Цими судовими рішеннями Сумську міську раду було зобов'язано прийняти рішення по моєму проекту землеустрою згідно вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, які чітко регламентують процедуру законного вирішення даного питання. У зв'язку з цим вказані рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278- МР та від 28.02.2018 № 3137-МР прийняті всупереч норм Конституції України та законодавства про судоустрій щодо обов'язковості судового рішення. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки включає нотаріально посвідчену згоду на поділ користувача цієї земельної ділянки. Позивачка є користувачем земельної ділянки, яку було поділено. У відповідності до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», її згоди на поділ даної земельної ділянки не було, а тому оскаржувані рішення Сумської міської ради прийняті всупереч цих правових норм та всупереч вищевказаних рішень і висновків Сумської міської ради та її структурних підрозділів та всупереч зазначених судових рішень, які набрали законної сили. Поділ даної земельної ділянки здійснювався за ініціативою Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, який є виконавчим органом міської ради. Разом з тим ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює повноваження виконавчих органів місцевих рад у сфері регулювання земельних відносин. З даної статті вбачається, що виконавчі органи місцевих рад до яких відноситься Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, не наділені повноваженнями здійснювати поділ сформованих земельних ділянок, навіть якщо такі ділянки відносяться до земель комунальної власності. В свою чергу, згідно ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто з наведеного вбачається, що оскаржувані рішення Сумської міської ради прийняті з порушенням вимог ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 19 Конституції України. Вказані рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР та від 28.02.2018 № 3137-МР прийняті всупереч правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 N° 7-рп/2009. Додатково слід зазначити, що у зв'язку із незаконністю рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», що повністю підтверджується вищенаведеними фактичними обставинами та правовими нормами, є також незаконним рішення Сумської міської ради від 28.02.2018 № 3137-МР «Про надання Комунальному підприємству «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради в постійне користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]», тобто однієї із земельних ділянок, що утворилась внаслідок незаконного поділу раніше сформованої, для надання позивачці у власність, земельної ділянки. Тобто незаконне рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР є пов'язаним з незаконним рішенням від 28.02.2018 р. № 3137-МР, т.я. друге рішення було винесено внаслідок першого рішення. Вважає, що набула право «правомірного очікування» отримання вищевказаної земельної ділянки у власність, яке підлягає судовому захисту. Позивач в своєму позові просила суд: визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278- МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», яким погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40456009) за адресою: [ADDRESS], площею 0,0905 га, кадастровий номер [NUMBER], категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Суми, на дві земельні площами: 0,0394 га і 0,0511 га. Визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.02.2018 № 3137- МР «Про надання Комунальному підприємству «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради в постійне користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]», яким надано в постійне користування Комунальному підприємству «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (34328815) земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,0394 га кадастровий номер [NUMBER]. Категорія та функціональне призначення: за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради під розміщеним дитячим майданчиком. Ухвалою суду від 03.08.2018 позовну заяву залишено без руху. 16.08.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 23.08.2018 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 02.10.2018 представником відповідача Сумської міської ради - Парфененко М.С. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Сумська міська рада, заперечує проти її задоволення, виходячи з наступного. 30.05.2005 Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі договору дарування від 26.05.2005 було зареєстровано право власності на 37/100 частин домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Гончарна, буд. 31. Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України передбачалось, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. До позовної заяви не додано жодної цивільно-правової угоди про перехід права власності на земельну ділянку під домоволодінням, або укладеного договору оренди. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни га юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Рішення про передачу будь-якої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у власність або користування [PERSON] Сумською міською радою не приймалось. Твердження [PERSON] про те, що вона є користувачем земельної ділянки площею 0,0905 га. спростовується висновком Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 16.11.2006 року № 3023/01-13.3, де йде мова про відведення земельної ділянки площею 0,0500гіа в якості дорізки до існуючої земельної ділянки площею 0,0324 га. Правом розпоряджатися землями комунальної власності на території міста Суми наділена виключно Сумська міська рада (стаття 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», стаття 12 Земельного кодексу України). Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Також, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] є довідка Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 23.05.2013, де зазначено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,0905 га - 0,0580 га перебуває в комунальній власності, а 0,0325 га в користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В матеріалах інвентарної справи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є судове рішення від 19 жовтня 2005 року по справі № 2-3802/05 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким передбачено, що в користування [PERSON] передається земельна ділянка площею 324,9 м. В основу судового рішення був покладений висновок спеціаліста до якого додавалась схема поділу земельної ділянки. Технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки : в [ADDRESS] земельна ділянка площею 0,0905 га була поділена на дві - 0,0394 га та 0,0511 га. Після поділу за домоволодінням позивачки залишається земельна ділянка площею 0,0511 га, більше ніж було закріплено судовим рішенням № 2-3802/05. Щодо земельної ділянки площею 0,0394 га кадастровий номер [NUMBER]. На даній земельній ділянці розміщено дитячий майданчик комунальної власності, який має вільний доступ. Дана територія огороджена і використовуються мешканцями сусідніх житлових будинків мікрорайону. Відповідно до даних інвентарної справи житлового будинку [ADDRESS] дана земельна ділянка станом на 14.04.1998 віднесено до земельної ділянки, яка включена до території обслуговування даного житлового будинку. Враховуючи викладене вважають, що позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 03.10.2018 [PERSON] подано до суду письмові пояснення в яких, зокрема зазначено, що Сумська міська рада у повному обсязі жодного разу не виконала ні постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17.08.2015, ні постанову Зарічного районного суду м. Суми від 21.01.2016, ні постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2016 по справі № 591/5302/16-ц, якими її було зобов'язано на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність [PERSON], загальною площею 0.905 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України. Враховуючи той факт, що Сумська міська рада в добровільному порядку вказані рішення не виконувала, вона змушена була звернутись до державної виконавчої служби. В ході здійснення примусового виконання Постановою державного виконавця від 08.07.2016 ВП № 50442537 на Сумську міську раду накладено штраф за не виконання рішення суду на підставі того, що рішення суду виконано не в тому обсязі, в якому повинно бути виконано. Також Постановою державного виконавця від 13.07.2016 ВП № 50442537 з тих же підстав на Сумську міську раду накладено повторно штраф за не виконання рішення суду. Існування не скасованих постанов державного виконання про накладення штрафів за невиконання рішення суду підтверджує те. що Сумська міська рада визнає свою неправомірну поведінку та підтверджує, що нею жодного разу вказані вище судові рішення не були виконані в тому обсязі, в якому підлягають виконанню відповідно до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: не було прийнято рішення у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України про передання їй у власність земельної ділянки. Окрім того, в описаних вище діях відповідних службових осіб Сумської міської ради вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення, яке набрало законної сили). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08.06.2017 було задоволено її скаргу на дії прокурора та зобов'язано службову особу Сумської місцевої прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в клопотанні [PERSON] від11.05.2017 за фактом невиконання службовими особами Сумської міської ради п.3 резолютивної частини судового рішення - постанови Зарічного районного суду від 16.12.2016 у справі №591/5302/16-а за ознаками складу злочину передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення, яке набрало законної сили). Станом на даний час здійснюється кримінальне провадження. З наведеного вище вбачається, що оскаржувані рішення Сумської міської ради від 21.06.2017 № 2278-МР про погодження технічної документації щодо поділу земельної ділянки, яка була запроектована для відведення їй у власність та рішення Сумської міської ради від 28.02.2018 №3137-МР про надання в постійне користування КП «Сумижилкомсервіс» СМР земельною ділянкою площею 0,0394 га, прийняті з порушенням: ст. 19 Конституції про те, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України; ст. ст. 1,4,5 Земельного кодексу України щодо забезпечення гарантій прав громадян на землю; - ст. 118 Земельного кодексу України, яка встановлює порядок приватизації земельних ділянок. Ухвалою суду від 04.10.2018 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Сумської міської ради - Парфененко М.С. у ході судового засідання позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина перша статті 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Відповідно до п.п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст.152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. З огляду на вказану норму права рішення органу місцевого самоврядування може бути визнане недійсним у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.10.2005 у справі № 2-3802/05р. був визначений порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] та виділено [PERSON] у користування земельну ділянку площею 324,9 кв. м. (а.с. 11). На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.11.2006 № 613 земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] була присвоєна нова поштова адреса: [ADDRESS] (а.с. 32). Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради висновком від 16.11.2006 № 3023/01-13.3 погодило мені відведення (дорізку) земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га під влаштування окремого заїзду та благоустрою прибудинкової території, котра прилягає до існуючої земельної ділянки площею 0,0324 га за адресою: [ADDRESS] для розгляду на депутатській комісії (а.с. 13). Управлінням земельних ресурсів у м. Суми був наданий висновок від 18.03.2008 № 616/01-23 згідно якого не заперечується надання мені у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0850 га, в тому числі: за рахунок садибної земельної ділянки по [ADDRESS] орієнтовною площею 0,0350 га та за рахунок земель Сумської міської ради загального користування, (яка прилягає до існуючої земельної ділянки), та частини присадибної земельної ділянки по [ADDRESS], за згодою землекористувачів, орієнтовною площею 0,0500 га (а.с. 14). Також судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумської міської ради № 2269-МР від 24.12.2008 р. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], орієнтовною площею 0,0850 га (а.с. 15). На підставі рішення Сумської міської ради № 2269-МР від 24.12.2008 р., яке станом на теперішній час є чинним, [PERSON] замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність та Приватним підприємством «Мегаполіс» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 09.07.2013 р., на підставі якого за заявою [PERSON] 04.09.2013 р. зареєстрована в Державному земельному кадастрі земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0905 га, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного земельного кадастру. Висновком від 01.08.2013 № 5/11.01-17 проект землеустрою був погоджений Управлінням містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (а.с. 16). Крім того, проект землеустрою було погоджено висновком Управління Держземагентства у Сумському районі Сумській області від 20.08.2013 № 4185/01.30-2879 (а.с. 17). Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Рішеннями Сумської міської ради № 4446-МР від 03.06.2015 р., № 4946-МР від 16.10.2015 р., № 708-МР від 27.04.2016 р. позивачці неодноразово відмовлялося в затвердженні вищезазначеного проекту землеустрою. За результатами судового оскарження, постановами Зарічного районного суду м. Суми: від 17.08.2015 р. по справі № 5223/279/15-а; від 21.01.2016 р. по справі № 591/8086/15-а; від 16.12.2016 р. по справі № 591/5302/16-а, вищезазначені рішення Сумської міської ради скасовані, а відповідач зобов'язаний на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення позивачу спірної земельної ділянки (а.с. 18-23). Рішенням Сумської міської ради № 1819-МР від 22.02.2017 [PERSON] відмовлено в затвердженні проекту землеустрою спірної земельної ділянки, площею 0,0905 га, позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради. В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває на розгляді адміністративна справа № 591/4303/17 за позовом [PERSON] до Сумської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, щодо визнання протиправним та скасування Рішення Сумської міської ради № 1819-МР від 22.02.2017 та зобов'язання Сумської міської ради на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0905 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради. Отже, на даний час між [PERSON] та Сумською міською радою, яка є представницьким органом територіальної громади м. Суми, існує не вирішений спір з приводу неналежного дотримання [PERSON] порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбаченого ст. 118 ЗК України. Рішенням Сумської міської ради № 1833-МР від 22.02.2017 Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, на підставі звернення юридичної особи, відповідно до статей 12, 79-1 Земельного Кодексу України, статті 56 Закону України «Про землеустрій»,

Outcome: approved