Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ 31.01.2020\~року представник\~позивача звернулась\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~в якому\~просить солідарно\~стягнути з\~відповідачів на\~користь позивача\~заборгованість за\~надані послуги\~з централізованого\~водопостачання та\~водовідведення в\~сумі 17230\~грн.\~03\~коп.,\~із них:\~за надані\~послуги з\~централізованого водопостачання\~за період\~з 01.03.2003\~року по\~31.12.2019\~року у\~розмірі 12926\~грн.\~80\~ коп.,\~за надані\~послуги з\~централізованого водовідведення\~за період\~з 01.06.2015\~року по\~31.12.2019\~ року\~у розмірі\~3415грн.\~53\~ коп.,\~інфляційні витрати\~ 655\~ грн.\~52\~ коп.,\~3%\~річних від\~простроченої суми\~-\~ 232\~грн.\~18\~коп.,\~та стягнути\~судовий збір\~в розмірі\~2102,00\~грн.\~ В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Відповідачі не виконують свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 17230 грн. 03 коп. з урахуванням ч.2 ст. 625 ЦК України. Також просить визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на єдиний відділ на підприємстві, який здійснює претензійно-позовну роботу та надмірну кількість боржників. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача, та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно.Від представника відповідачів адвоката Гафич І.І. надійшла заява про застосування строків позовної давності, та просив визнати неповажними причини пропуску позовної давності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 31.01.2020 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Золотарьовій Л.І. 03.02.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано 03.02.2020 року. Ухвалою судді від 03.02.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. 03.02.2020 року судом здійснені електронні запити до ДФС для надання РНОКПП відповідачів, відповіді на які надійшли 06.02.2020 року. 14.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Ніколаєнко І.В. 22.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 29.04.2020 року вказану справу прийнято до провадження судді, та призначено судове засідання по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . 08.04.2016 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за водопостачання та водовідведення у сумі 12339,18 грн., а також судового збору у розмірі 152,25 грн. з кожного, який ухвалою суду від 28.04.2016 року скасований. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачам нарахована заборгованість у загальному розмірі 17230 грн. 03 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 12926 грн. 80 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 3415 грн. 53 коп.; інфляційні витрати в розмірі 655 грн. 52 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 232 грн. 18 коп. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Хоча у частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідачі користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Представником відповідачів заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) зроблено висновок, що: «подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої\~статті 264ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц)». Таким чином, позовна давність у цій справі сплила щодо позовних вимог про стягнення боргу в частині, де до дня звернення до суду з позовом минуло 3 роки, тому посилання представника позивача про переривання строків позовної давності є необґрунтованим. Наведену позивачем в позові причину пропуску строків позовної давності суд вважає не поважною, а від так підстав для поновлення строків позовної давності у суду не існує. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги за період з 01.12.2016 року по 31.12.2019 року складає 4941 грн. 12 коп., що складається з наступного: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2016 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 2855 грн. 53 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 1197 грн. 89 коп.; інфляційні витрати в розмірі 232 грн. 18 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 655 грн. 52 коп. Вказаний розрахунок відповідачами спростований не був. Таким чином, оскільки представником відповідачів заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд задовольняє позов частково в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог та відповідно до наданого позивачем розрахунку, підстав недовіряти якому у суду не має, та стягує заборгованість за період з 01.12.2016 року по 31.12.2019 року в загальному розмірі 4941 грн. 12 коп., що складається з наступного: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2016 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 2855 грн. 53 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 1197 грн. 89 коп.; інфляційні витрати в розмірі 232 грн. 18 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 655 грн. 52 коп., а в іншій частині відмовляє за наведених вище підстав. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 602,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто по 150 грн. 70 коп. з кожного.

Outcome: partial