Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

29 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON]із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 07 травня 2017 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Балкова (до зміни назви Пролетарська), 24. Вона у встановлений законом строк звернулася із заявою до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що договір купівлі-продажу будинку не було нотаріально посвідчено. Посилаючись на викладене, просила визнати дійсним зазначений договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, до суду не зявилася, про причини своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи Південної товарної біржі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 20 лютого 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого жилого будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Балкова (Пролетарська), 24, який було зареєстровано Південною товарною біржею за № 0652, що підтверджується копією цього письмового договору (а. с. 12). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобовязання одна перед однією, а саме [PERSON] передала у власність [PERSON] продане нерухоме майно, а остання його прийняла та сплатила ціну цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору. 07 травня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 261138 від 08 травня 2017 року (а. с. 11). З досліджених судом свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а. с. 7, 8) вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємицею першої черги. Згідно з наданими на запит суду повідомленням приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за № 90/02-14 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51391836 від 28 березня 2018 року, 09 жовтня 2017 року за заявою позивачки заведено спадкову справу після померлої [PERSON]. 16 листопада 2017 року нотаріусом за вих. № 514/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавиці (а. с. 21). Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок і неможливість на теперішній час нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу цього будинку не позбавляє спадкоємицю права на отримання нею спадщини за законом. Обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на спірний будинок неправомірно або, що на нього, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved