Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 лютого 2014 р. передав [PERSON] в борг 50 000 грн, з їх поверненням 07 березня 2014 р., що оформили письмовою розпискою. Вказав, що до цього часу відповідач грошові кошти йому не повернув, а тому з посиланням на ці обставини і на статті 525, 526, 625 та 1049 ЦК України просив стягнути з нього основну суму боргу - 50 000 грн, три проценти річних у сумі - 4 404 грн та інфляційні втрати у розмірі - 38 092 грн, а всього - 92 496 грн. В судовому засіданні позивач цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В силу ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передав у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2014 р. позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 50 000 грн, які останній зобов'язався повернути до 07 березня 2014 року, що підтверджується письмовою розпискою написаною власноруч [PERSON] Судом з'ясовано, що до цього часу відповідачем борг не повернуто. Вказані обставини відповідач не оспорює. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зі змісту письмової розписки видно, що при укладанні договору позики від 07 лютого 2014 р. сторони не визначили розмір процентів. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений. Він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За такого, з відповідача слід стягнути проценти за період з 08 лютого 2014 р. по 30 вересня 2015 р. в сумі 4 404 грн за обліковою ставкою Національного банку України, що визначалася у вказаний період з 09,50 % до 30 %. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 38 092 грн, що складає три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 08 лютого 2014 року по 30 вересня 2015 року. Вказане рішення узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року (№ 6-37цс15). За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved