Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

31.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи Сновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Орган опіки та піклування Сновської районної державної адміністрації в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] [INFO] та виключити з актового запису №92 від 18.09.2012 року даних про батька дитини [PERSON]. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 12.07.2017 року померла дружина позивача [PERSON], яка перебувала у шлюбі з позивачем з 25.09.2015 року. Після її смерті сиротами залишились дві малолітні дитини Ангеліна, [INFO], яку вона народила коли перебувала у шлюбі з відповідачем, та [PERSON], [INFO], яка у дружини народилась під час проживання з позивачем. Оскільки станом на день народження дитини [PERSON] шлюб між відповідачем та [PERSON] не був розірваний, батьком дитини було вказано відповідача. Позивач стверджує, що в дійсності батьком дитини відповідач не являється, оскільки з 2011 року [PERSON], разом зі своєю дитиною Ангеліною, проживали з позивачем однією сім`єю. Позивач звернувся до Сновського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області із заявою про виключення з актового запису даних про батька дитини [PERSON], однак отримав відмову. Наголошуючи на тому, що дитина [PERSON] є його біологічна дитина просить суд задовольнити позов. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 13.03.2018 року в порядку ст.. 55 ЦПК України залучено до участі правонаступника Органу опіки та піклування Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області - Орган опіки та піклування Сновської районної\~\~державної адміністрації Чернігівської області. Позивач у судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути без його участі. Представника відповідача, який діє на підставі довіреності від 22.12.2017 року [PERSON] допитаний за місцем проживання відповідача в порядку судового доручення Каменським міським судом Пензенської області Російської Федерації повідомив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі, оскільки [PERSON] не є його дочкою, не заперечує проти того, щоб розгляд даної справи розглядався без його участі. У судовому засіданні представники третіх осіб відсутні, до суду надали заяви відповідно до яких просять справу розглянути без участі їх представників, проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] та [PERSON] з 16.01.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням судді дільниці №2 Каменського району Пензенської області від 04.10.2013 року розірваний. 18.09.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції видано свідоцтво про народження [PERSON], яка народилась 07.09.2012 року у м. Щорс, Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації народжень 18.09.2012 року зроблено відповідний актовий запис №92. Батьками [PERSON] вказані - мати: [PERSON] та батько: [PERSON] (а.с.21). Про те, відповідно до пояснень позивача в позовній заяві та представника відповідача, який допитаний в порядку судового доручення Каменським міським судом Пензенської області Російської Федерації біологічним батьком є саме позивач [PERSON]. Вказані твердження в повному обсязі підтверджуються, зокрема тим, що [PERSON] (мати дитини) з 25.09.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ №096639 (а.с.24), а з 2011 року мати дитини - [PERSON] проживала в [INFO] разом з позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON], що підтверджується довідкою Сновської міської ради від 20.07.2017 року (а.с.10). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №304308 від 13.07.2017 року мати дитини [PERSON] [PERSON] померла 12.07.2017 року (а.с.5). Згідно із ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.\~\~\~\~\~\~ У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно Конвенції «Про права дітей», яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, у ст.2 зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною першою статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За таких обставин, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та на спілкування з ним. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач та померла [PERSON] спільно проживали з 2011 року, при цьому з 25.09.2015 року перебували зареєстрованому шлюбі, беручи до уваги визнання позову відповідачем та положення ст.7 СК України за яким регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, а дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленні Конституцією України, Конвенцією про права дитини та враховуючи інтереси дитини, яка на даний час залишилась без матері в той час, як відповідач проживає в Російській Федерації, а тому діючи в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. В силу ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно повязані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути субєктом цивільних прав та обовязків. Державній реєстрації, відповідно до цього Закону, підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Як регламентує ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, суд вбачає доцільним внести зміни до відповідного актового запису про народження, повязані із визнанням батьківства. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті\~суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 320 грн. 00 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved