Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

29 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПСП АФ «Україна» про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач мотивував тим, що у січні 1954 року вступив до колгоспу «Родіна» Рижівської сільської ради Білопільського району, де працював до 1995 року. У 1997 році колгосп «Родіна» був реорганізований шляхом перетворення у приватне сільськогосподарське підприємство агрофірму «Україна». Новостворене підприємство стало правонаступником колгоспу. Дізнавшись у квітні 2015 року про те, що в 1996 році його виключили із членів колгоспу «Родіна», він звернувся до керівництва ПСП АФ «Україна» з приводу видачі трудової книжки, яка зберігалася на вказаному підприємстві. Згідно з записом у трудовій книжці, яку отримав 10 вересня 2015 року, 04 лютого 1996 року рішенням зборів уповноважених колгоспників він виключений із членів колгоспу «Родіна» без обґрунтування причин. У відповідності до повідомлення ПСП АФ «Україна» від 29 вересня 2015 року на його звернення від 18 вересня 2015 року, скасування вказаного рішення не можливо так як на даний час такого органу управління як загальні збори колгоспників не існує. Вважаючи рішення зборів уповноважених колгоспників від 04 лютого 1996 року про виключення із членів колгоспу «Родіна» незаконним і необґрунтованим, [PERSON] просить скасувати його та зобовязати ПСП АФ «Україна» внести відповідні зміни до трудової книжки. 10 листопада 2015 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив: визнати незаконним і скасувати рішення правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року про виключення його з членів колгоспу «Родіна»; визнати незаконним та скасувати рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Родіна» від 04 лютого 1996 року про виключення його з членів колгоспу «Родіна»; зобовязати приватне сільськогосподарське підприємство агрофірму «Україна» внести зміни до його трудової книжки такого змісту : «Запис від 27 грудня 1995 року «Исключить из членов колхоза как прекративший работу» зроблений на підставі рішення правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року, визнаного Білопільським районним судом незаконним та скасованим, є недійсним». У судовому засіданні [PERSON] уточнений позов підтримав та пояснив, що з 1954 року по 1995 рік працював у колгоспі «Родіна» Рижівської сільської ради Білопільського району. У 1995 році він припинив виходити на роботу у звязку із поганим самопочуттям. Голова колгоспу [PERSON] особисто декілька разів попереджав його про те, що у звязку із невиходом на роботу він буде виключений із колгоспу, пропонував йому роботу сторожа, на що він останньому повідомив, що не може ходити на роботу за станом здоровя, до того ж має достатньо стажу для виходу на пенсію. У 1997 році він почав збирати документи для отримання земельного паю, але зясувалось що він не має на нього права так як виключений із членів колгоспу «Родіна». Представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнений позов підтримав. Представник відповідача ПСП АФ «Україна» [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, повно, всебічно і обєктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Згідно з наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки [PERSON], книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника у січні 1954 року позивач вступив до колгоспу «Родіна» Рижівської сільської ради Білопільського району, де працював до 1995 року (а. с. 8-19, 68-69). Із протоколу засідання правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року вбачається, що на повістці денній розглядалося питання про порушення трудової дисципліни [PERSON], який майже два роки як припинив роботу в колгоспі, на засідання правління колгоспу, куди його запрошували, не зявлявся, від запропонованої роботи сторожа відмовився. За результатами розгляду вищевказаного питання правління колгоспу вирішило виключити [PERSON] із членів колгоспу як такого, що припинив роботу (а. с. 63-67). У відповідності до протоколу №2 загальних зборів членів колгоспу та уповноважених колгоспників від 06 лютого 1996 року позивача виключено із членів колгоспу (а. с. 5-7). Позивач вважає рішення про виключення його із колгоспу незаконним і необґрунтованим з наступних підстав. У відповідності до пункту 67 статуту колгоспу правління колгоспу «Родіна» не наділене повноваженнями виключення із членів колгоспу, оскільки, відповідно пункту 47 «Примірного статуту колгоспу» виключення з членів колгоспу здійснюється лише на підставі рішення загальних зборів. Крім того, при виключенні його з членів колгоспу не було враховано те, що такий вид дисциплінарного стягнення є крайньою мірою, а також відсутність у нього дисциплінарних стягнень і наявність різного виду заохочень. Також перед звільненням від нього не відбиралися пояснення про причини, у звязку з якими він не міг більше виконувати роботу в колгоспі. До того ж минув понад рік з того часу як він припинив роботу до часу виключення його із членів колгоспу, тоді як у відповідності до статуту колгоспу будь-яке дисциплінарне стягнення могло бути накладене протягом місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше шести місяців з дня його вчинення. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України трудових спорів колгоспників» №2 від 01 квітня 1983 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що відповідно до п. 47 Примірного статуту колгоспу і пунктів 9, 18, 26 Положення про порядок розгляду трудових спорів колгоспників, затвердженого 2 квітня 1981 року, трудові спори членів колгоспу незалежно від займаної посади (крім віднесених Статутом до виключної компетенції загальних зборів членів колгоспу) приймаються до судового розгляду, якщо вони попередньо вирішувались комісією по трудових спорах і в ній не було досягнуто згоди сторін або колгоспник не погодився з її рішенням чи рішення не виконується правлінням колгоспу. Безпосередньо до суду може бути оскаржене виключення з членів колгоспу. Таким чином, суд при вирішенні спору керується положеннями Примірного Статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним зїздом колгоспників 27 листопада 1969 року, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР 28 листопада 1969 року, зі змінами і доповненнями, що є нормативно-правовим актом, яким регулювалися основні питання організації та діяльності колгоспів в СРСР, і який був нормативною основою для прийняття загальними зборами колгоспників власних статутів, що підлягали реєстрації виконкомами районної (міської) ради. Статут колгоспу «Родіна», який повністю відповідає положенням Примірного статуту колгоспу, був прийнятий на загальних зборах уповноважених колгоспників колгоспу «Родіна» 22 лютого 1989 року та зареєстрований у Білопільському райвиконкомі на підставі рішення від 22 березня 1989 року №44 (а. с. 48-65). У п. 63-64 Статуту колгоспу «Родіна» передбачено, що збори уповноважених колгоспників є вищим органом управління колгоспу, і, зокрема, розвязують питання про прийом у члени колгоспу і виключення з членів колгоспу. В період між загальними зборами справами колгоспу керує правління колгоспу. Як зазначено представником позивача і самим позивачем, виключення з колгоспу останнього було прийняте рішенням правління колгоспу від 27 грудня 1997 року №41, яке не мало на це відповідних повноважень, про що свідчить копія трудової книги позивача. В подальшому, на загальних зборах колгоспників від 06 лютого 1996 року знову приймалося рішення про виключення [PERSON] із членів колгоспу. Дослідивши зазначені документи суд приходить до висновку про відсутність порушень діючого на той час законодавства при виключенні позивача із колгоспу, виходячи з наступного. Так, із протоколу засідання правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року вбачається, що першим на порядок денний виносилося питання про порушення позивачем трудової дисципліни. Слухали: голову колгоспу [PERSON], про те, що [PERSON] майже два роки як припинив виконувати роботу в колгоспі, на засідання правління колгоспу запрошувався, проте не зявлявся, від пропозиції виконувати роботу сторожа відмовився. У звязку з цим було прийнято рішення про виключення [PERSON] із членів колгоспу як такого, що припинив роботу (а. с. 66-67). В подальшому, як вбачається із протоколу №2 загальних зборів членів колгоспу «Родіна» і уповноважених колгоспників від 06 лютого 1996 року, на порядок денний виносилося першим питання прийому та виключення із колгоспу. Так, за інформацію інспектора по кадрам [PERSON], було прийнято рішення про виключення із членів колгоспу ряду громадян, в тому числі і [PERSON] (а. с. 5-6). Таким чином, суд вважає, що звільнення позивача, відбулося за відповідною процедурою, рішення приймалося на загальних зборах членів колгоспу та уповноважених колгоспників, у відповідності до Примірного статуту колгоспників, тобто рішення прийняте у спосіб та органом відповідно до чинного законодавства. Посилання представника позивача про те, що на даному засіданні не були присутні 2/3 членів колгоспу, а тому це засідання не могло приймати відповідні рішення, всупереч ст. 60 ЦПК України нічим не підтверджені і спростовуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. Той факт, що у трудовій книжці [PERSON] підставою звільнення вказано рішення засідання правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року, а не рішення загальних зборів членів колгоспу і уповноважених колгоспників колгоспу «Родіна» від 06 лютого 1996 року не можна вважати підставою незаконного звільнення. В такому випадку, можна ставити питання про зміну формулювання причин звільнення, що не є предметом даного судового розгляду. Доводи сторони позивача стосовно того, що при виключенні [PERSON] із членів колгоспу відповідачем були порушені положення п. 47 Примірного статуту колгоспу, які виразились у тому, що до позивача була застосована крайня міра дисциплінарного стягнення, без врахування його попередніх заохочень, відібрання пояснень про причини невиходу на роботу та по спливу шестимісячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності суд вважає необґрунтованими і не приймає до уваги з огляду на наступне. У судовому засіданні з пояснень сторін, що підтверджені письмовими матеріалами справи встановлено, що позивач на основну роботу у колгосп «Родіна» не виходив протягом 1995 року. Про можливість виключення з членів колгоспу в разі невиходу на роботу [PERSON] неодноразово попереджався особисто головою колгоспу, від запропонованої роботи сторожа відмовився, посилаючись на наявність права на пенсію та незадовільний стан здоровя. В той же час, із дослідженої судом амбулаторної картки [PERSON] вбачається, що вперше останній звернувся до лікаря на початку 1997 року, що позивач не заперечував у судовому засіданні. З пояснень сторін судом також встановлено, що приблизно в зазначений період позивач вийшов на пенсію. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку з боку позивача [PERSON] дійсно мало місце, відповідач вжив всіх можливих заходів, спрямованих на захист прав останнього, однак, позивач не використав наданих йому можливостей і припинив виходити на роботу без поважних на те причин, у звязку з чим у подальшому був виключений із членів колгоспу «Родіна» у порядку, визначеному діючим на той час законодавством. Покази свідка [PERSON] у судовому засіданні не спростовують зазачених вище висновків суду. Щодо уточненої позовної вимоги позивача зобовязати приватне сільськогосподарське підприємство агрофірму «Україна» внести до трудової книжки [PERSON] зміни наступного змісту: «Запис від 27 грудня 1995 року «Исключить из членов колхоза как прекративший работу» зроблений на підставі рішення правління колгоспу «Родіна» №41 від 27 грудня 1995 року, є недійсним», суд приходить до наступних висновків. Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Україна» було зареєстроване 10 квітня 1997 року в процесі реорганізації шляхом перетворення колгоспу «Родіна», про що свідчить довідка державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції від 14 вересня 2015 року за № 236/03.3-08 (а. с. 108-110). Відповідно до п. 1. 1 статуту агрофірма Україна приватним сільськогосподарським підприємством, створеним у процесі реорганізації колгоспу «Родіна», шляхом його перетворення, який в день реєстрації Агрофірми припиняє свою діяльність. Агрофірма є правонаступником колгоспу «Родіна» з дня припинення його діяльності. Агрофірма приймає на себе виконання і повну відповідальність по зобовязаннях колгоспу «Родіна», здійснює всі його права по укладених ним угодах з юридичними і фізичними особами до закінчення строку дії цих угод, а також здійснює інші його права, в тому числі права володіння і користування землею, що передана колгоспу «Родіна» в колективну власність і постійне користування, його права, як засновника (учасника) міжгосподарських підприємств і організацій і інші права (а. с. 23). Як вбачається, із відповіді керівника ПСП АФ «Україна» [PERSON] від 29 вересня 2015 року, скасувати незаконне рішення зборів уповноважених колгоспників від 04 лютого 1996 року, яким позивача було виключено із членів колгоспу «Родіна», неможливо, так як такого органу управління як збори уповноважених членів колгоспників не існує (а. с. 31). Таким чином суд приходить до висновку, що трудові правовідносини між позивачем і колгоспом «Родіна» припинилися до створення нового приватного підприємства «Україна». Останнє не є правонаступником по особистим немайновим правам колгоспу з його членами, а тому не наділене повноваженнями скасовувати його рішення, зокрема, щодо виключення із членів колгоспу. Доводи позивача про те, що про виключення із членів колгоспу він дізнався 10 вересня 2015 року, коли отримав у ПСП АФ «Україна» сою трудову книжку, суд оцінює критично і розцінює як спосіб ухвалення рішення суду на свою користь з огляду на те, що у судовому засіданні позивач пояснив суду, що про виключення його із членів колгоспу дізнався ще у 1997 році, коли почав збирати документи на отримання земельного паю. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed