Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

29 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 13 серпня 2010 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки державний акт був виданий не уповноваженим на те органом. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Білашківської сільської ради до суду не зявився також, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що 13.08.2010р. померла [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 8), яка була власником земельної ділянки розміром 2,3742 га, яка розташована на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 10). У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки державний акт був виданий не уповноваженим на те органом(відмова нотаріуса, а. с. 9). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 13.08.2010р., була власником земельної ділянки розміром розміром 2,3742 га, яка розташована на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємець за законом подав до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через те, що державний акт був виданий не уповноваженим на те органом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право приватної власності на це майно.

Outcome: approved