Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

29.08.2018 позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 155. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Позивач позов обґрунтувала тим, що 20.10.2012 між нею та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Протягом останніх п'яти років між ними виникають сварки, свідком яких є їх спільна дитина, що негативно впливає на її психічний стан, внаслідок даних суперечок погіршилось її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватись про побудову сімейних відносин. Позивач зазначила, що з червня 2017 року вони разом не проживають, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки у неї та відповідача діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, втрачено почуття любові. За таких умов шлюб необхідно розірвати. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 03.09.2018 позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 21.09.2018 недоліки вказані в ухвалі суду усунені, у зв'язку з чим 04.10.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі, справа призначена до підготовчого засідання на 01.11.2018. У зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці справа знята з розгляду та призначена до розгляду на 10.12.2018. 10.12.2018 проведено підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 26.12.2018. 26.12.2018 розгляд справи відкладено на 16.01.2019 у зв'язку з не поверненням від відповідача на адресу суду підтвердження про вручення йому повістки. 16.01.2019 року позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, у поданій заздалегідь до суду заяві позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с. 35, 46), в судове засідання 16.01.2019 не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав. Останній раз до суду повернулось повідомлення з відміткою пошти «повернення з інших причин». Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Достовірно знаючи про судовий розгляд його справи не виконав позитивного обов'язку з'явитись до суду та в жодний спосіб не проявив комунікації з судом. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 20.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №155 (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Як стверджує позивачка у позовній заяві, вони із відповідачем однією сім'єю не проживають, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом. Інших доказів суду сторонами на подано. До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України. При розгляді цієї справи судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частини 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статті 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, що суперечить інтересам позивача. Відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу, і враховуючи особливості предмета спору та належність доказів, які беруться судом до уваги при вирішенні цієї категорії спав, суд вважає, що відповідач повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог статті 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved