Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 29.08.2016року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], 20.04.1958року народження, посилаючись на те, що 09.08.2016року в м. Севастополь Автономна Республіка Крим помер її чоловік [PERSON], 20.04.1958року народження. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~Для реєстрації в законному порядку факту смерті вона звернулась до Артемівського міськрайонного управління юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську, але 26.08.2016року їй відмовили в реєстрації факту смерті [PERSON], 20.04.1958року народження, який помер 09.08.2016року в м. Севастополь Автономна Республіка Крим, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2014 року № 1801\\5 було припинено доступ до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Встановлення даного факту смерті чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті [PERSON], 20.04.1958року народження, який помер 09.08.2016року. \~\~ Заявник [PERSON] у судовому засіданні просила заяву задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області не з*явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання представник заінтересованої особи Артемівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не з*явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та останній надано прізвище «Репринцева». \~\~Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області з відповідною заявою та останній листом від 26.08.2016року надав роз*яснення, щодо виконання умов для реєстрації смерті її чоловіка. Допитана заявниця [PERSON] в якості свідка у судовому засіданні пояснила, що її чоловік поїхав у гості до дітей у м. Севастополь Автономна Республіка Крим, де помер. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] помер 09.08.2016року у м. Севастополь Автономна Республіка Крим. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Підпунктом «ґ» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, відповідно п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], який помер 09.08.2016році у м. Севастополь Автономна Республіка Крим.

Outcome: approved