Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

30 грудня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 01.03.2014 року по 31.10.2020 року в сумі 84149,35 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2021 року провадження у справі в частині вимог концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] закрито у зв`язку з її смертю. Позов обґрунтований тим, що концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі зареєстроваі за адресою: [ADDRESS] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно, проте останніми не виконувався обов`язок по оплаті за надану комунальну послугу. 19.05.2021 року позивач уточнив позовні вимоги, у зв`язку з проведеним перерахунком за послугу з гарячого водопостачання, просить суд стягнути з відповідачів борг за період з 01.03.2014 року по 01.04.2021 року в сумі 60887,25 грн. 10 лютого 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги концерну стосуються періоду з 01.03.2014 року по 31.10.2020 року, а позов подано в 30 грудня 2020 року, внаслідок чого сума боргу з 01.03.2014 року по грудень 2018 року заявлена поза межами строку позовної давності. Також, відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позивачем поданий розрахунок заборгованості однією сумою, з якої незрозуміло скільки коштів споживач заборгував за опалення, а яка сума боргу за гаряче водопостачання. Лічильники пройшли повірку 11.03.2020р., але у зв`язку з епідемією акти повірки не можливо було передати постачальнику, оскільки був заборонений прийом громадян. Між відповідачами існувала домовленість про те. Що відповідач [PERSON] сплачує рахунки за холодну воду, газ, електроенергію та обслуговування будинку, окрім опалення та за гаряче водопостачання. Позо визнав частково. Позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача щодо неможливості перевірити наведені у розрахунку суми не відповідають дійсності, оскільки за весь час виставлення рахунків не було жодного звернення з боку відповідачів до позивача щодо неможливості самостійно розібратися у виставлених рахунках до сплати. Після відкриття провадження по справі було з`ясовано, що відповідачам після здійснення в березні 2020 року міжінтервальної повірки індивідуального пристрою обліку ГВП, який було взято гна облік 04.12.2020 було здійснено перерахунок за надану послугу згідно показників індивідуального приладу обліку з моменту здійснення повірки. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позов, просив суд застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач надавав послуги відповідачам з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , позивач у період з 01.03.2014 року по 30.04.2021 року надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Особистий пристрій обліку ГВП взятий на облік 01.02.2014 року. Метрологічна перевірки засобу обліку гарячої води була зроблена 01.02.2013 року. В зв`язку з тим, що метрологічна повірка не була зроблена. Засіб обліку гарячої води був знятий з обліку з 01.02.2019 року. Нарахування гарячої води проводилось за нормами споживання на кількість зареєстрованих осіб. Повірку проведено 11.03.2020 року, засіб гарячої води був взятий на облік 04.12.2020 року. В лютому 2021 року було зроблено перерахування ГВП за період з 01.03.2020 року по 31.10.2020 року, було повернуто 24081,20 грн. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідачі, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснили оплату за надані позивачем послуги. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідачем [PERSON] альтернативний розрахунок заборгованості наданий не був. Позивачем надані суду роздруківки загальновідомих тарифів для населення на опалення та постачання гарячої води, які публікувалися у засобах масової інформації та містяться на сайті Концерну «Міські теплові мережі», тому у суду немає підстав вважати наданий позивачем розрахунок заборгованості не достовірним. Відповідачем під час розгляду справи було подано клопотання про застосування до вимог Концерну строків позовної давності за період з 01.03.2014 року по грудень 2018 року. Стаття 256 ЦК України визначене, поняття позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До заявлених позовних вимог, стосовно суми основного боргу, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції,виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства». Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 01.02.2021 року, тому підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2019 року по 01.04.2021 року в сумі 38883,45 грн. Підставою позовних вимог щодо стягнення Концерну «МТМ» з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вищезазначеної заборгованості є факт надання позивачем послуг відповідачам щодо централізованого опалення та централізованого водопостачання (підігріву питної води) та факт порушення зобов`язання відповідачів, як споживача, своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Несплата комунальних послуг відповідачами оскаржена не була, що вкотре свідчить про те, що відповідачами були одержані житлово-комунальні послуги. За таких обставин, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі не виконали свої зобов`язання перед позивачем, передбачені положеннями чинного законодавства, тому суд дійшов до висновку стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , в загальному розмірі 38883,45 грн., що виходить з пред`явленого розрахунку заборгованості, на користь позивача солідарно. Відповідно до ст..543 ЦК України У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 2. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. 3. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. 4. Виконання солідарного обов?язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти солідарних боржників перед кредитором. Однією з гарантій захисту інтересів кредитора у солідарному зобов`язанні є те, що солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки зобов?язання не буде виконано повністю. Іншою гарантією інтересів кредитора є заборона боржнику висувати проти вимог кредитора заперечення, що мають підґрунтям відносини кредитора з іншими боржниками, тобто відношення, в яких даний боржник не приймає участі. При повному виконанні солідарного зобов?язання одним з співборжників воно вважається припиненим, а решта боржників звільняється від виконання кредитору. Замість цього між ними та боржником, що виконав зобов?язання, виникає часткове зобов?язання (ст. 539 ЦК), в якому останній займає місце кредитора. Тоді вже він вправі вимагати виконання з колишніх співборжників (в рівних частках, якщо інше не встановлено договором чи актом цивільного законодавства, за вирахуванням тієї частки, що припадає на нього самого). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1342,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial