Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

30.09.2019 року [PERSON] звернулася з позовом до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти заборону відчуження з житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30949516), накладений Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі листа б/н Заводу «Дормашина», реєстраційний номер обтяження 3445924. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка є власницею вказаного житлового будинку з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 06.04.2012 року, №5-351, після смерті її матері [PERSON] , яка в свою чергу набула права власності на зазначене майно після смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує на те, що в серпні 2019 року позивачці стало відомо, що належний їй житловий будинок знаходиться під забороною відчуження. І у позивачки виникла необхідність розпорядитися належним їй нерухомим майном. Зазначає, що 11.07.2006 року при перенесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зі старого Єдиного реєстру заборон інформації щодо заборони на відчуження жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладеної державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, було допущено помилку, а саме замість об`єкту обтяження, що належить певному [PERSON] , було вказано майно, яке належало [PERSON] , зовсім чужій людині. На підставі викладеного, вважає, що заборону на відчуження майна накладено незаконно, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О. А. позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзив від відповідача не надходив. Пояснень, заперечень та клопотань від третьої особи не надходило. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.04.2012 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г., [PERSON] успадкувала майно після смерті [PERSON] , а саме житловий будинок за [ADDRESS] . Право власності на зазначений житловий будинок підтверджується також Витягом про державну реєстрацію прав Миколаївського МБТІ за № 33808082 від 12.04.2012 року. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176790272, від 08.08.2019 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . І згідно цієї ж довідки на вказаний будинок 11.07.2006 року за № 3445924 було накладено заборону відчуження на підставі листа б/н Заводу «Дормашина», де власником зазначений [PERSON] . Листом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори від 24.09.2019 року №1039/02-32 позивачці відмовлено у знятті заборони через відсутність документу, який свідчить про відсутність боргу. Таким чином, судом встановлено, що єдиним власником житлового будинку за [ADDRESS] , є позивачка [PERSON] , і заборону на вказане майно накладено безпідставно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном. Пунктом 5 Глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (із змінами), встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності обтяжень, накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, законних підстав для продовження заборони відчуження майна судом не встановлено, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття заборони відчуження нерухомого майна. Отже, накладена заборона відчуження на майно позивачки заважає їй скористатися своїм правом власності в повному обсязі, що є порушенням її конституційних прав. Виходячи з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved