Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

31.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсним договору та застосування правових наслідків недійсності правочинів. В обґрунтування вимог зазначила, що 23.04.2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля). Як вбачається з додатку № 1 до вказаного Договору, Договір було укладено з метою придбання автомобіля марки «Shevrolet Cruze» за ціною 205 700, 00 грн. За умовами договору [PERSON] повинен сплачувати щомісячні платежі Також зазначила, що на день укладення вказаного Договору позивач та відповідач 2 [PERSON] проживали однією сім'єю, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.05.2015 року, а 20.06.2014 року уклали шлюб. Зважаючи на викладене, просила визнати Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі недійсним, застосувавши наслідки недійсності правочину, оскільки [PERSON] не мав права, в силу положень ст. 65 Сімейного кодексу України, а також Договору «Про володіння, користування та розпорядження майном, належним подружжю на праві спільної сумісної власності», укладати вказаний Договір без письмової згоди [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої просив провести розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки підписуючи Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з ТОВ «АВТО ПРОСТО», ним було погоджено проект типового договору, який в тому числі розміщено на сайті ТОВ «АВТО ПРОСТО», який він і підписав в цілому, незважаючи на те, що не був згоден з п. 19.2 Договору. Представник відповідача ТОВ «АВТО-ПРОСТО» - Нагорний А.Є. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки предметом Договору № 708077 є виключно надання послуг. Придбання автомобіля здійснюється кожним учасником не у ТОВ «АВТО-ПРОСТО», а безпосередньо у Виробника або Імпортера. Відтак такий договір не потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також не стосується цінного майна, що в свою чергу свідчить про те, що письмова згода другого з подружжя на його укладення не потребується. Також просив врахувати, що згідно п. 19.2 ст. 19 Договору № 708077 передбачено, що якщо учасник системи одружений (-а), цим він (вона) заявляє, що має згоду іншого з подружжя на укладення Угоди. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 23.04.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальність «АВТО ПРОСТО», в особі продавця-консультанта [PERSON], було укладено Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. Відповідно до ст. 1 Договору № 708077 предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання Сторонами Договору та підписання Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до визначення термінів у Договорі, сторони погодили, що Договір про адміністрування або Правочин або Договір - це «укладений в письмовій формі договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (Автомобілів) у групах, згідно з яким Товариство за винагороду зобов'язується забезпечити придбання Автомобіля Учаснику за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи, а Учасник зобов'язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідних для повної оплати поточної ціни Автомобіля та вартість послуги (Винагороду Товариства)» З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі є угодою про надання послуги. Згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 20.06.2014 року, 20.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Також судом достовірно встановлено та не підлягає доказуванню, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 18.08.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину договору є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією із сторін, зокрема вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім цього волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Як встановлено судом, Договір № 708077 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі є договором про надання послуги та не стосується цінного майна, з огляду на, що судом не можуть бути прийняті до уваги посилання сторони позивача на необхідність отримання письмової згоди другого з подружжя на його укладення. Крім того, як встановлено зі п. 19.2. Договір № 708077 підписанням Договору та Додатків до нього, якщо Учасник одружений (-а), він (вона) заявляє, що має згоду іншого з подружжя на укладення цього Договору. Згідно заяви про намір укласти Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі через систему АвтоТак, [PERSON] підтвердив, що має згоду іншого з подружжя на укладення Договору. Також не приймаються до уваги посилання сторони позивача, на положення п. 1.5. Договору про володіння, користування та розпорядження майном, належним подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки вказаний договір за своїм характером містить ознаки характерні для шлюбного договору. Разом з тим, при його укладенні сторонами - [PERSON] та [PERSON] - не дотримано встановлені ст. 94 СК України вимоги щодо нотаріального посвідчення вказаного шлюбного договору. Внаслідок чого в силу ч.1 ст. 220 СК України є нікчемним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed