Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

30.03.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. В позовній заяві зазначено, що 09.11.2017 р. помер батько позивача [PERSON] [PERSON], який згідно заповіту від 23.12.2010 р., посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2-2409, заповів усе належне йому на день смерті майно своєму сину - позивачу [PERSON] та своїй племінниці - відповідачу [PERSON] Позивач разом з відповідачем провели поховання померлого 09.11.2017 р. [PERSON] Оригінал свідоцтва про смерть та документи, що підтверджували право власності [PERSON] на майно залишилися у відповідача [PERSON] Після смерті батька позивач поїхав працювати у м. Київ, де перебував до 20.03.2017 р. Після повернення до м. Вінниці позивач та відповідач домовились, що після прийняття у спадок квартири №104 по вул. Свердлова у м. Вінниці вони її продадуть, а кошти поділять. За усною домовленістю останні мали разом прийняти спадщину у приватного нотаріуса. В травні 2017 року позивач знову поїхав до м. Києва, а повернувшись в червні 2017 року зустрівся з відповідачем з метою обговорення питання про прийняття спадщини та продажу квартири. Однак, відповідач [PERSON] повідомила йому, що бажає залишити квартиру собі для проживання, а позивачу пообіцяла виплатити належну йому частку в грошовій сумі. Разом з тим, відповідач [PERSON] повідомила, що для отримання коштів для виплати позивачу його частки їй необхідно продати свою кімнату в гуртожитку. Згодом зясувалось, що відповідач не мала наміру виплачувати позивачу кошти за належну йому частку, а навмисне затягувала час з метою пропуску останнім строку для прийняття спадщини, оскільки вона подала заяву про прийняття спадщини 08.06.2017 р. З 25.06.2017 р. по 30.07.2017 р. позивач працював у м. Києві та вважав, що відповідач виконає свій обовязок перед ним в належній формі. Зрозумівши, що відповідач затягує з виплатою коштів, позивач мав намір подати заяву про прийняття спадщини, щоб попередити обман з боку відповідача та одноособове спадкування нею усього майна, однак у нього був відсутній оригінал свідоцтва про смерть батька, та не було відомо, що спадкова справа вже заведена за заявою [PERSON] З 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. через загострення хвороби та погане самопочуття, позивач не зміг звернутись з заявою про прийняття спадщини та пропустив шестимісячний термін для її прийняття. На початку вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача задля отримання оригіналу свідоцтва про смерть батька, на що остання повідомила, щоб він звернувся до [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 28.09.2016 р. [PERSON] нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] повідомила позивачу, що спадкова справа заведена в червні 2017 року. За результатами розгляду заяви позивача про прийняття спадщини, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач у встановлений законом строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та не надав доказів фактичного прийняття спадщини. За зазначених вище обставин позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та після ознайомлення з матеріалами спадкової справи витребуваної судом він дізнався, що [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], та земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер 0522283000:02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області. У звязку з даними обставинами, а також у звязку з тим, що [PERSON] нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] не було повідомлено та розяснено іншому спадкоємцю (позивачу по справі) необхідність прийняття або відмови у прийнятті спадщини, [PERSON] залишив позов без розгляду. Нотаріус маючи відомості про місце реєстрації позивача не вчинила дій щодо повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювала викликів позивача як спадкоємця за заповітом, та відповідно не розяснила наслідки неподання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] Враховуючи зазначене вище, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], який помер 09.02.2017 р.; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5047 на квартиру [ADDRESS], виданого 15.09.2017 р. [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON]; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5048 на земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер 0522283000:02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області, виданого 15.09.2017 р. [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 2-5). 20.04.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову та зазначила, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину. Наведені позивачем в позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є обєктивними, непереборними і істотними труднощами на вчинення цих дій, а тому не є тими підставами, які завадили і були перешкодою позивачу в своєчасному зверненні з заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на те, що він хворів не є обєктивною підставою, яка завадила й стала для нього перешкодою в своєчасному зверненні з заявою про прийняття спадщини, адже згідно долученої позивачем копії виписки з медичної картки хворого, останній хворів з 21.07.2017 р. по 21.08.2017 р. Тобто, хвороба була нетривалою та її час припав лише на останніх 9 днів строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач звертає увагу на те, що позивач перебував на лікуванні до 21.08.2017 р., в той час як звернувся із заявою до нотаріуса 28.09.2017 р. більш ніж через місяць після одужання. Наведені позивачем доводи в позовній заяві щодо своєї необізнаності та введення його в оману не відповідають дійсності, оскільки померлий [PERSON], який є дідусем [PERSON], в останні роки перебував в хворобливому, немічному стані та потребував постійного стороннього догляду. З січня 2015 р. такий догляд здійснювала виключно [PERSON] Остання проживала у квартирі спадкодавця, купувала для нього ліки, продукти, харчування, доглядала його, адже спадкодавець самостійно не пересувався. Після смерті спадкодавця, [PERSON] одноособово понесла усі витрати, повязані з похованням, тому свідоцтво про смерть [PERSON] було видано саме їй. Знаючи про те, що спадкодавцем був оформлений заповіт, згідно якого ще одним спадкоємцем є позивач, [PERSON] звернулася до нього з метою обговорення дій щодо оформлення спадщини. В березні 2017 р. позивач та відповідач разом прибули до Першої вінницької державної нотаріальної контори аби отримати консультацію щодо порядку оформлення спадщини. Консультація була надана як позивачу, так і відповідачу, при цьому нотаріус наголосила, що вони мають в строк до шести місяців з моменту смерті спадкодавця звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В кінці квітня 2017 р. між позивачем та відповідачем відбулася розмова з приводу подальшої долі спадкового майна квартири [ADDRESS]. Під час даної розмови було озвучено два варіанти щодо дій із спадковим майном: кожен з спадкоємців оформляє право власності на свою частку спадкового майна, та після цього відповідач купує у позивача його частку; позивач відмовляється від своєї частки на користь відповідача, а остання в свою чергу надає позивачу розписку в якій зобовязується протягом обумовленого часу виплатити позивачу вартість його частки за рахунок виручених коштів від продажу кімнати в гуртожитку. Позивач зазначив, що він не бажає чекати, коли відповідач зможе продати свою кімнату в гуртожитку, аби виплати йому його частку, а тому він оформить право власності на свою частку в спадковому майні, яку згодом може продати відповідачу. Про дану розмову знала тітка позивача [PERSON], яка разом з позивачем та відповідачем в березні 2017 року ходила на консультацію до нотаріуса. У травні-червні 2017 року відповідач неодноразово телефонувала позивачу, щоб домовитися про дату та час, коли вони могли б разом піти до нотаріуса та подати заяви про вступ у спадщину. Проте позивач весь час говорив відповідачу, щоб вона зателефонувала йому через тиждень-два, а згодом взагалі перестав брати слухавку. За вказаних обставин, враховуючи встановлені законом строки подачі заяви про вступ у спадщину, 23.06.2017 р. відповідач подала заяву про прийняття спадщини, у якій вказала, що крім неї є ще один спадкоємець [PERSON], після чого зателефонувала та повідомила про це позивачу. 02.08.2017 р., відповідач, її мати [PERSON], вітчим [PERSON] та позивач разом поїхали в с. Лозовата Липовецького району Вінницької області, аби відремонтувати на кладовищі памятник матері позивача. На той час позивач не мав ознак перебування в хворобливому стані, хоча з виписки медичної картки слідує, що останній перебував на лікуванні (а.с. 41-47). У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що в матеріалах спадкової справи витребуваної судом у справі №127/21095/17 встановлено відсутність відомостей про перевірку нотаріусом при заведенні спадкової справи наявності повідомлення позивача, чи виклик його до нотаріуса або повідомлення його як спадкоємця за заповітом про прийняття спадщини, що свідчило б про сприяння в здійсненні особистого розпорядження спадкодавця. Відсутність інформації у позивача про те, що відповідач звернулась до [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] ще в червні 2017 року із заявою про прийняття спадщини, враховуючи домовленості щодо розподілу спадкового майна, в тому числі визнані відповідачем згідно відзиву, призвели до того, що до закінчення строку на подання такої заяви позивач не зміг її подати у звязку із хворобою. Пояснення викладені відповідачем щодо того, що вона разом із позивачем були в Першій вінницькій державній нотаріальній конторі, де їм було розяснено порядок та строк звернення із заявою про прийняття спадщини, спростовуються тим, що після поховання батька позивач змушений був поїхати на роботу у м. Київ, де перебував до кінця березня 2017 року. Крім того, з заяви відповідача від 23.06.2017 р., адресованої [PERSON] нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що точна адреса проживання іншого спадкоємця позивача по справі відповідачу не відома, при тому, що як зазначає остання в телефонному режимі між ними велися домовленості, а тому вона мала змогу уточнити місце проживання позивача (а.с. 83-86). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду повідомила, що відповідач [PERSON] з 2015 р. проживала в свого дідуся [PERSON] та доглядала його. Позивач [PERSON] рідко приходив до хворого [PERSON] Позивач та відповідач знали про існування заповіту. Свідок постійно нагадувала позивачу [PERSON] про необхідність у 6-ти місячний строк подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, в тому числі за тиждень до спливу вищевказаного строку, на що відповідач відповідав, що він обізнаний з цього питання. Час від часу позивач [PERSON] знаходився у м. Києві, стан його здоровя був задовільний, обєктивних причин щодо неможливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса стосовно прийняття спадщини не було. Свідок [PERSON] (тітка відповідача) суду повідомила, що відповідач [PERSON] їй розповідала, що з 2015 р. проживала в квартирі [PERSON], коли він захворів постійно турбувалася про нього, незважаючи на те, що догляд за важкохворим відбирав у неї багато сил. Позивач [PERSON] матеріально не допомагав та не навідував [PERSON] Свідок зазначила, що сторони знали про заповіт [PERSON] та навесні 2017 р. дійсно була зустріч та консультація позивача та відповідача у державного нотаріуса стосовно прийняття спадщини. Позивач був обізнаний про 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Свідок підтвердила домовленість стосовно розподілу спадкового майна між сторонами. Свідок [PERSON] зазначила, що про дані обставини їй відомо зі слів відповідача, оскільки вони часто спілкувалися. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заповіту від 23.12.2010 р., посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-2409, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на час смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 6а). 09.02.2017 р. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АМ №371076, виданого 10.02.2017 р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №454 (а.с. 119). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2009 р., виданого Виконкомом Вінницької міської ради від 12.02.2009 р., згідно з рішенням від 12.02.2009 р. №209, [PERSON] належала квартира №104 по вул. Свердлова в м. Вінниця (а.с. 125). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №674156, виданого 28.03.2007 р. Липовецькою районною державною адміністрацією, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,6589 кадастровий номер 0522283000:02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області, виданого 15.09.2017 р. [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 141). 23.06.2017 р. [PERSON] звернулася до [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, у якій повідомила, що крім неї є спадкоємець за заповітом та законом, син померлого [PERSON], точна адреса проживання якого їй не відома (а.с. 103). Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.08.2017 р. №24339, наданої на запит [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 22.08.2017 р. №1442/02-14, повідомлено, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: м. Вінниця, СТОВ Ромашка Шевченка, б. 50 (а.с. 116). 15.09.2017 р. [PERSON] звернулася до [PERSON] нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину (а.с. 117). 15.09.2017 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5047 на квартиру [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом №5048 на земельну ділянку площею 2,6589 кадастровий номер 0522283000:02:000:0211, що знаходиться на території с/р Лозувата Липовецького району Вінницької області (а.с. 146, 148). Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, позивач [PERSON] з 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. хворів (а.с. 9). 28.09.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 р. №1710/02-31, відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових справ на майно після смерті [PERSON], померлого 09.02.2017 р., оскільки [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], а також не предявив доказів фактичного прийняття спадщини (проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини) (а.с. 7-8). Вперше з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області 03.10.2017 р., який за заявою його представника ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2018 р. (справа №127/21095/17) було залишено без розгляду (а.с. 48, 49-50). Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини сплив 09.08.2017 р., а до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він звернувся 28.09.2017 р., тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 р. у справі №6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Під час розгляду даної справи встановлено, що хоча відповідач [PERSON] доглядала померлого 09.02.2017 р. [PERSON], однак у своєму заповіті від 23.12.2010 р. за життя він висловив свою дійсну волю та заповів своє майно позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках, хоча мав можливість на власний розсуд розпорядитися власним майном на випадок смерті, а саме: змінити чи скасувати заповіт або заповісти усе своє майно [PERSON] Згідно зі ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №63/2017 р. до майна померлого 09.02.2017 р. [PERSON], приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] в порушення ст. 63 Закону України «Про нотаріат» не повідомила про відкриття спадщини спадкоємця [PERSON], хоча згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.08.2017 р. №24339, нотаріусу було відомо зареєстроване місце проживання позивача та не викликала спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі і відповідно не розяснила [PERSON] право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Крім того, коли позивач [PERSON] в останні дні строку на подання заяви про прийняття спадщини дізнався про наявність заведеної спадкової справи він не зміг фізично реалізувати своє право на подання відповідної заяви, оскільки у період з 31.07.2017 р. по 21.08.2017 р. потребував лікування. Отже, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, те, що приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] не вчиняла протягом передбаченого законом строку для прийняття спадщини дій, спрямованих на повідомлення спадкоємця позивача [PERSON] про відкриття спадщини, беручи до уваги незначний період пропуску строку для прийняття спадщини та свободу заповіту, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом та як наслідок скасувати свідоцтва про право на спадщину №5047, №5048, видані [PERSON] нотаріуом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] відповідачу [PERSON] Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів на користь позивача, а саме: по 1057 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved