Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача шляхом часткової зміни умов договору. В подальшому заявою від 18 березня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000898 від 11.09.2015 року, укладений між позивачем та відповідачем, та стягнути з відповідача 49000 грн. сплачені як адміністративний платіж. В обґрунтування позову зазначив, що у вересні 2015 року він з обяви дізнався про те, що невідома йому фірма пропонує придбати трактор МТЗ за прийнятною ціною та іншими прийнятними умовами. Він поїхав за адресою м. Дніпропетровськ вул. Горького, 3 в офіс ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», йому особа, яка назвалась менеджером на імя [PERSON], усно надала інформацію щодо умов придбання і вартості трактору МТЗ 82.1.26, надавши для підтвердження Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу № 000888 від 11.09.2015 року, в якому вартість трактора зазначена у розмірі 140.000, 00 грн. Для придбання трактора він власноруч написав заяву на імя керівника підприємства. Для часткової оплати вартості йому була надана квитанція з реквізитами для сплати першого платежу за трактор в сумі 49000 грн. та запропоновано після сплати платежу надати квитанцію для огляду та укласти договір. У цей же день він сплатив готівкою вказану суму, та уклав з відповідачем в особі [PERSON] договір фінансового лізингу № 000898 з Додатком № 1 до Договору фінансового лізингу № 000898. Предметом лізингу по даному договору є трактор колісний МТЗ 82.1.26. В подальшому представник відповідача повідомив його про те, що сума 49000 грн., яку позивач сплатив у день укладання договору, не зараховується до вартості трактора, а є лише платою за організаційні послуги при оформленні договору лізингу. Уважно прочитавши договір, позивач зясував, що відповідач ввів його в оману та надав на підпис два нібито однакових додатка до договору, в той час як на одному з них, з печаткою та підписом представника відповідача, вартість трактора була вказана 490000 грн. Крім того, відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Оскільки предметом спірного договору є транспортний засіб, відповідно до ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягав нотаріальному посвідченню. Крім того, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним в цілому. Позивач вбачає істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, оскільки відповідач за надання послуг, які фактично виразились лише в перевірці його паспорта, коду ІНН та у внесенні до уже складеного та розпечатаного договору рукописного тексту ПІБ позивача, його адреси, назви та ціни предмета лізингу, визначив ціну 49000 грн. Крім того, згідно п.1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. При цьому у договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару. Зазначене є порушенням вимог ст. 808 ЦК України. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в особі [PERSON] 11 вересня 2015 року укладено договір фінансового лізингу № 000898. В договорі визначені терміни, зокрема: Адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на оплату. Розмір Адміністративного платежу відображається в Додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток вартості предмета лізингу. Згідно Додатку № 1 до договору, розмір адміністративного платежу становить 2085,11 доларів США. [PERSON] 11.09.2015 року сплатив адміністративний платіж в сумі 49000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. З договору фінансового лізингу вбачається, що він виготовлений у машинописній формі, як бланк, куди внесені ПІБ позивача, дані його паспорту, назва предмета лізингу, його вартість та розмір лізингових платежів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Суд прийшов до висновку, що сплачений позивачем адміністративний платіж не є лізинговим платежем, що безпосередньо повязаний з виконанням договору лізингу у розумінні Закону України «Про фінансовий лізинг». До того ж, умова про сплату адміністративного платежу є несправедливою як така, що призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду споживача, оскільки всі дії відповідача щодо перевірки, розгляду та підготовки документів для укладення договору фактично звелися до заповнення бланку договору в частині паспортних даних позивача, предмета лізингу, його вартості та розміру лізингових платежів. Відповідач не надав будь-яких доказів того, що ним були здійснені якісь дії щодо перевірки чи підготовки документів для укладення договору. Згідно ч.ч.5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним в цілому. Крім того, пунктом 1.4 договору передбачено, що лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. Однак, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди може звернутися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. У зазначеному положенні договору суд також вбачає істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнута сума 49000 грн., сплачена відповідачем за договором фінансового лізингу від 11.09.2015 року. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved