Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

30 березня 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він та його бувша дружина [PERSON] є батьками дітей: сина - [PERSON], [INFO]; доньки - [PERSON], [INFO]; сина - [PERSON], [INFO]. Вказав, що мати дітей з 2010 р. покинула сім'ю та ухиляється від виконання своїх обов'язків, проживаючи окремо від дітей. З вказаного часу не приймає участі у їх вихованні та не утримує матеріально. Діти проживають та навчаються в Антонівській школі-інтернаті. З посиланням на ці обставини просить позбавити відповідача батьківських прав і стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки та визначити місце проживання дітей з ним, як батьком. У судовому засіданні позивача цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Позивач не заперечував проти постановлення рішення у заочному порядку. Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи і судом встановлено наступне. [PERSON] і [PERSON], тобто сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2000 року, який розірвали у судовому порядку 01 жовтня 2013 року, що підтверджується рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області. У період цього шлюбу у сторін народилися діти, а саме: син - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Судом з'ясовано, що сім'я проживає у житловому будинку [ADDRESS] який належить на праві власності відповідачу, тобто [PERSON] Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони. Зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок. У 2010 році відповідач [PERSON] оформила дітей на навчання у Антонівську загальноосвітню школу-інтернат Миколаївської обласної ради, де вони постійно проживають на протязі учбового року та не знаходяться на повному державному утриманні. З вказаного часу [PERSON] виїхала з села у невідомому напрямку і до цього часу не поверталась. Дітей в школі-інтернаті жодного разу не провідувала та не цікавилась їх життям і здоров'ям. Ці обставини підтверджуються довідками та характеристиками Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, а також довідками, характеристиками на дітей та Актом складеними керівництвом Антонівської школи-інтернат. В цих документах зазначено, що вихованням дітей переймається лише батько, тобто позивач у справі. Райдержадміністрація, як орган опіки і піклування надала суду висновок, в якому виклала факти ухилення відповідача від виховання та утримання дітей та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, а саме, не забезпечує їх виховання, харчування, медичний догляд, що негативно може вплинути на фізичний розвиток дітей як складову виховання, тривалий час. Більше шести років взагалі не спілкується з дітьми. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному зв'язку з винною поведінкою відповідача [PERSON] і розцінюється судом як ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов'язками, а тому суд вбачає правові підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її дітей. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, не надає допомоги на її утримання. Позивач вимагає допомоги на утримання дітей від відповідача за рішенням суду у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку. Суд на підставі статей 181-183 СК України дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частки. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 30 березня 2017 року і на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави і позивача судовий збір. За правилами ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. За такого, з'ясувавши, що у власності відповідача є житловий будинок за вищевказаною адресою, з метою дотримання прав дітей щодо забезпечення їх житлом, суд вважає за доцільне накласти заборону на відчуження вказаного будинку.

Outcome: approved