Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

31 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб з відповідачем було укладено 18 травня 2013 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, разом не проживають з 20 квітня 2016 року. Відповідач не турбується про життя дитини та позивача. Дитина від народження має ваду серця та перебуває на обліку у лікаря невропатолога. При цьому, відповідач є працездатною особою. Тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 18.05.2013 року, актовий запис - № 357 (а.с. 3). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12.08.2015 року, актовий запис - № 868 (а. с. 2). Син, [PERSON], проживає разом з матір'ю. Згідно довідки від 31 травня 2016 року, виданої Дитячим поліклінічним відділенням Дніпропетровської клінічної лікарні на залізничному транспорті ПАТ «Українська залізниця», [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у невролога та потребує догляду матері (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є працездатним та має дохід, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання їх спільної дитини. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 75, 79, 80, 81, 84, 180-183 СК України,

Outcome: approved