Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

29.10.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, того що [PERSON], який помер [INFO] року визнавав себе рідним батьком [PERSON], яка померла [INFO] року. Заявник вказує, що [INFO] року помер її дід [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Останній за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів своє майно їй - [PERSON], як онучці. Вказує, що прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, проте при зверненні до нотаріуса з питанням оформлення свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що підтверджують той факт, що її дідусь визнавав себе батьком її матері, обидва вже померли і на даний час це можна зробити тільки в судовому порядку, посилаючись на вказані обставини, заявник просила задовольнити її заяву. Ухвалою від 01.11.2018 року провадження по справі відкрито, вона призначена до розгляду на 27.11.2018 року. Ухвалою від 18.12.2018 року клопотання представника заявника - [PERSON] про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримала свою заяву. Представник заінтересованої особи: Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, на адресу суду надійшла заява, що не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів також у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.05.2003р., серія [NUMBER]. (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть від 11.01.2001 року [PERSON] померла [INFO] року в с. Новосілка Вознесенського району Миколаївської області (а.с.7). За життя останній склав заповіт, який був посвідчений 04.02.2003 року секретарем виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, згідно якого спадкодавець заповів своє майно [PERSON], як внучці (а.с.13). За заявою заявника про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведено спадкову справу за № 149/2017 від 20.06.2017 року (а.с.22-23) Проте, заявнику було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.14-15). Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 18.10.2013 року із зазначенням відомостей про другого з подружжя [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 04.06.1972 року у виконкомі Козубівській сільській раді Доманівського району Миколаївської області, прізвище після реєстрації шлюбу - «[PERSON]» (а.с.8-9) . Згідно свідоцтва про смерть від 06.09.2017 року [PERSON] померла [INFO] року в м. Миколаєві (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження (повторного), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області від 18.10.2013 року, серія [NUMBER] в графі «батько» - [PERSON], в графі « мати» - [PERSON].(а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторного) виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області від 18.10.2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 28.09.1991 року, прізвище після реєстрації шлюбу у дружини змінено на «[PERSON]» (а.с.12). Згідно висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану Вознесенського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 03.02.2018 року заявниці [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження №11 від 28.04.1954 року складеному виконкомом Мостівської сільради Доманівського району Миколаївської області відносно [PERSON] зокрема у виправленні прізвища дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з відсутністю документальних підстав. (а.с.16-17). Згідно відповіді Доманівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 17.03.2018 року на запит [PERSON] в актовому записі про народження [PERSON] відсутня інформація щодо внесення змін стосовно прізвища дитини, рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин (а.с.18). Згідно повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 19.03.2018 року не можливо підтвердити факт зміни прізвища [PERSON] у 1952- 1972 роках, оскільки така інформація зберігається в архіві включно по 1940 рік. Рекомендовано звернутись до відділу управління ДРАЦС Управління державної реєстрації ГТУЮ У Миколаївській області (а.с.19). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) сформованого 23.05.2018 року зареєстровано секретарем Новосілківської сільради Вознесенського р-ну Миколаївської області заповіт [PERSON] від 04.02.2003 р., номер у спадковому реєстрі 61736059 (а.с.20-21). Згідно Витягу з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 24.05.2018 року [PERSON] народилася [INFO] року , мати зазначена як [PERSON], інформація про батька відсутня (а.с.24-26). Згідно Витягу з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб сформованого 24.05.2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] року, прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.27-28). Згідно п.11 б) Витягу з реєстру актових записів, підписаний чоловіком та жінкою: місце роботи - радгосп Богданівка Доманівського району Миколаївської області (а.с.29). Згідно довідки Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 31.05.2018 року з додатком копії по господарської книги, згідно даних по господарського обліку [PERSON] дійсно є донькою [PERSON] та на момент проживання родини на території Богданівської сільради дана родина проживала одним складом та вела спільне господарство на території села Петрівка (а.с.30-33). Згідно довідки Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 25.05.2017 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 23.01.1987 року та знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю [INFO] року. Разом з померлим на день смерті проживала без реєстрації його онука - [PERSON] (а.с.49). Згідно акту про народження №11 від 28.04.1954 року [PERSON] народилася [INFO] року, мати вказана- [PERSON]. (а.с.50). Згідно запису акта про шлюб №38 від 1956 року [PERSON] одружилась з [PERSON], після шлюбу прізвище - [PERSON] (а.с.51). Згідно форми №1 [PERSON] одружений з [PERSON], батьки - [PERSON], [PERSON] (а.с.65). Згідно Доманівського районного сектору УДМС України в Миколаївській області від 16.01.2019 року [PERSON] за відомостями АДК Доманівського РС УДМС - не значиться (а.с.66). Згідно довідки Козубівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 04.02.2019 року згідно по господарської книги с. Горянка за 1967-1969р.р. головою господарства значився [PERSON] і зазначав членів сім»ї:дружина - [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON] [INFO], дочка - [PERSON] [INFO]; інші члени родини- [PERSON] 1998 року народження (а.с. 71). Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Указ Президії Верховної ради СРСР від 08 липня 1944 року скасував можливість судового встановлення батьківства, який існував згідно Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану УСРСР 1926 року. В умовах воєнної диспропорції жіночого і чоловічого населення прийняте рішення про юридичне визнання лише шлюбу, зареєстрованого в органах ЗАГСу. На підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 15 вересня 1945 року внесено зміни до ст. 2 вищезазначеного кодексу, а саме при реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується за прізвищем матері з присвоєнням їй по батькові за вказівкою матері. Отже заповнення графи «Батько» у актовому записі про народження дитини не передбачалося. Такі вимоги діяли до прийняття Основ законодавства СРСР та союзних республік про шлюб та сім'ю 1968 року, зокрема ст. 53 КпШСУРСР. На момент виникнення правовідносин між сторонами, діяв Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР). Згідно з ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану, дитина, що народилася від особи, з якою мати дитини не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має права звернутися в суд з позовом про встановлення батьківства і про стягнення із зазначеної особи аліментів на утримання дитини. Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної ради УРСР від 29 липня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР» правила ч.ч. 2,3 ст. 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. До компетенції суду належить встановлення фактів, що мають юридичне значення, батьківство є тим фактом, який приводить, насамперед до виникнення прав і обов'язків між певною особою і дитиною. Факт батьківства може бути встановлений лише щодо дитини, яка народилася після 01 жовтня 1968 року, при наявності хоча б однієї з обставин, визначених у ст. 53 КпШС та у разі смерті того, про батьківство якого йде мова. Відповідно до положень ч 3 ст 53 КпШС України При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання і утримання дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], двоюрідна сестра матері заявника та [PERSON], рідний брат бабці заявника, підтвердили, що [PERSON] та його дружина [PERSON] вони все життя жили як сім'я, перший визнавав себе батьком обох дочок [PERSON] та [PERSON]. Зазначені письмові докази та покази свідків в сукупності свідчать про те, що [PERSON] за життя, зокрема і до 01 жовтня 1968 року визнавав себе батьком [PERSON] і твердження заявника підтверджені належними доказами, та дійсними обставинами справи, відповідають вимогам норм матеріального права, тому заява [PERSON] є обґрунтованою, її вимоги доведені у визначеному цивільним-процесуальним законом порядку належними та допустимим доказами.

Outcome: approved