Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

29 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогами: розірвати кредитний договір № 8-308-821-2-15-Г від 29.12.2015 р., укладений з відповідачем; стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором на суму 16001,35 грн., а саме: залишок кредиту - 9384,14 грн.; залишок нарахованих та несплачених процентів - 354,66 грн.; залишок нарахованої та несплаченої комісії - 1312,55 грн.; штраф - 4950,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору на суму 2756,00 грн.. Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що між позивачем та відповідачем було укладено названий кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі на суму 11000,00 строком з 29.12.2015 р. до 28.12.2017 р. зі сплатою 15% річних. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. Договору клієнт був зобов'язаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 865,08 грн. щомісяця. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідачем не були сплачені платежі для погашення кредитної заборгованості за період: з 01.05.2016 р. по 01.08.2016 р. в сумі 2466,06 грн.. У зв'язку з цим 01.08.2016 р. відповідно до п. 4.10. Договору поточна заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 8123,17 грн. була винесена на рахунок простроченої заборгованості. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту, що становить 4950 грн.. Таким чином станом на 29.12.2016 р. склалася заборгованість відповідача на зазначену суму, яку він не погасив не зважаючи на письмові вимоги банку. Двічі надіслані на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача судові повістки підприємством поштового зв'язку повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання. У такому випадку за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим і необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, обґрунтувавши вимоги доводами, викладеними у позовній заяві. З матеріалів справи судом встановлено, що 29 грудня 2015 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 8-308-821-2-15-Г (з ануїтентними платежами) (а.с. 7, 8, 9) з наступними основними умовами. Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі готівкою на суму 11000,00 строком з 29.12.2015 р. до 28.12.2017 р. зі сплатою 15% річних, повернення якого здійснюється щомісячними ануїтентними платежами (п. 1.1.- 1.4.). Згідно п.4.3. кредитного договору за розрахунково-касове обслуговування позичальник сплачує в день надання кредиту комісійну винагороду у розмірі 10,0% від суми кредиту. Згідно п. 4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 3,0% від суми кредиту. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. Договору клієнт зобов'язаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 865,08 грн. щомісяця. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим Договором не втрачають чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього Договору та позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно п. 7.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Закінчення строку Договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Дострокове розірвання Договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором (а.с.7, 8, 9). Копією заяви на видачу готівки від 29 грудня 2015 року підтверджено фактичну видачу кредиту готівкою на суму 11000,00 грн. (а.с.10). Виписками по рахунках, відкритих для обліку операцій по укладеному кредитному договору, підтверджено, що внесення платежів відповідачем здійснювалось не у тих сумах і не в ті строки, що передбачені умовами кредитного договору, а також підтверджено суми заборгованості станом на 29.12.2016 р. (а.с. 12- 18). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.12.2016 р. залишок несплаченого кредиту - 9384,14 грн.; залишок несплачених процентів - 354,66 грн.; залишок несплаченої комісії - 1312,55 грн.; нарахований штраф - 4950,00 грн.; загальна сума заборгованості становить 16001,35 грн. (а.с.11). На адресу позичальника банком було надіслано 25.02.2016 р. вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимоги, яку відповідач отримав 26.02.2016 р. (а.с.19, 21, 22). 11 жовтня 2016 року банком було надіслано на адресу позичальника другу вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 12.10.2016 р. (а.с. 20, 21, 22). Після закінчення вказаного строку банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та розірвання договору. При вирішенні справи за цим позовом суд виходить з встановлених обставин та відповідного правового регулювання спірних відносин. Так, відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також згідно частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд при вирішенні питання чи було істотним порушення відповідачем умов кредитного договору, виходить з того, що неналежне виконання зобов'язань відповідачем здійснювалось протягом тривалого часу, ступінь невиконання відповідачем умов договору була значною і відповідно є значними збитки позивача у виді неповернутого кредиту та несплачених процентів за користування кредитом та комісії, передбаченої договором і приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору було істотним і може бути підставою для його розірвання в судовому порядку. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов'язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого може бути дострокове розірвання договору та обов'язок відповідача достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісію та штраф, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 2756,00 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved