overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №27. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 12 лютого 2011 року з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З 05 серпня 2019 року з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально та наміру зберегти сім`ю він не має. Примирення між ними не можливе, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище отримане під час реєстрації шлюбу, тобто « [PERSON] ». Згідно ч. 4 чст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №27. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 5/. Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 12-13/. Шлюб [PERSON] та [PERSON] на даний час носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Наведене відповідач не спростувала. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України відповідач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір сплачений при зверненні до суду. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. (768,40:2=384,20) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 20 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1075. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 серпня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1075 (а.с.15). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій згідний на розірвання шлюбу, слухання справи проводити у його відсутності. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 2004 року у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, про що було зроблено актовий запис № 131 (а.с. 3). Від цього шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що понад чотири роки вона з відповідачем разом не проживає. Перебуваючи в шлюбі між ними не було ніякого взаєморозуміння, взаємоповаги. Відповідач не дбав належним чином про сім`ю, його ніщо не цікавило, не допомагав їй, не брав участі у вихованні дітей. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя. З тих підстав вони змушені були розійтись. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. В даний час у відповідача є інша жінка. А тому надалі зберігати їхні подружні відносини є недоцільно. Сім`я давно розпалася і примирення бути не може. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, тривалий час припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 19. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я фактично розпалася в 2016 року, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 03 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 19, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. У період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] .(а.с.8). У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у 2016 році. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] навчається в ДНЗ «Гадяцьке ВПАУ» з 14.01.2018 року по 30.06.2020 року за професією «Слюсар з ремонту с/г машин та устаткування. Тракторист-машиніст с/г виробництва. Водій автотранспортних засобів категорії «С», що підтверджується довідкою від 21.08.2019 року №534. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, стаття 200 СК України не передбачає мінімального розміру аліментів для повнолітньої дитини, тому в частині визначення аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку слід відмовити. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у частці, яка складає 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки батько зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, що навчається. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, тому згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує їх з відповідача на користь держави в сумі 784,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що подальше збереження шлюбу із відповідачем та їх спільне життя стало неможливим. В заяві просила розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис №234 від 20 квітня 2002 року, залишити шлюбне прізвище [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 30.10.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та зобов`язано надати висновок. 18.12.2019 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить позовну вимогу стосовно визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишити без розгляду. Представник позивача надав суду заяву, згідно з якою уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 20 квітня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 20.04.2002 р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. Враховуючи те, що нормами чинного ЦПК України не заборонено залишення без розгляду окремих позовних вимог в межах позову, із системного аналізу заяви про уточнення позовних вимог та відповідних положень ст. 197 ЦПК України, судом встановлено, що позивач просить суд задовольнити дві позовні вимоги, а саме: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

29 серпня 2019 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] вказуючи на те, що останній, з метою отримання банківських послуг, 19 квітня 2013 року підписав Заяву №б/н, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, станом на 15 липня 2019 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 11586 грн. 83 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3293 грн. 26 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2251 грн. 67 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4163 грн. 98 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 849 грн. 98 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 527 грн. 94 коп. Тому, просив стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1921 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» та розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року позову заяву АТ КБ « Приват Банк » до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб та призначено судове засідання о 08 год. 00 хв. 15 жовтня 2019 року / а.с.41 /. У силу п.2 ч.7, п.4 ч.8, ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав без поважних причин відзив, суд у відповідності з вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

29 серпня 2019 року заявниця звернулась із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити той факт, що у неї [INFO] народилась онучка [PERSON] , місце народження м. Севастополь (АР Крим), тобто на тимчасово окупованій території України, так як даний факт належно зареєстровано не було, оскільки актового запису про народження не було вчинено. Встановлення цього факту необхідно заявнику для реєстрації народження її онучки на території України для отримання свідоцтва про народження. Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, підтвердила викладені обставини та просила заяву задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Заявниця є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до родового сертифікату про народження [NUMBER] від 23 червня 2019 року у [PERSON] , [INFO] , в м. Севастополі народилась дитина жіночої статі [INFO] . Заявниця зверталась до Корабельного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про видачу свідоцтва про народження, але їй була надана письмова відмова у проведенні державної реєстрації народження дитини, та запропоновано звернутися до суду. Згідно ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»\~\~(за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження є документ встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту народження особи, тощо. Відповідно до ч. 1, п. 7, ст. 317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Даний факт підтверджується вказаним вище родовим сертифікатом Г [NUMBER] 2854574 від 23 червня 2019, виданим відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, і хоча воно видано не державним органом України, однак в сукупності з іншими документами вказує, що [PERSON] народилась [INFO] , місце народження-м. Севастополь Автономної Республіки Крим.

Outcome: approved