Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

9 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку успадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 7 січня 2016 року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Високе Томашпільського району Вінницької області по вул.. Шевченка (Щорса), 5, земельної ділянки площею 2,8196 га, що розташована на території Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519714), земельної ділянки площею 2,8204 га, що розташована на території Височанської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519713) та майнового паю члена КСП в розмірі 21431,36 грн (свідоцтво на право власності на майновий пай серії ВІ ХХ № 015002) Позов обгрунтовано наступним. 7 січня 2016 року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON], який доводився позивачеві батьком. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку, земельних ділянок, а також майнового паю. Позивач зазначає, що він являється спадкоємцем першої черги спадкування батька за законом, інший спадкоємець першої черги-мати позивача-дружина спадкодавця-не бажає приймати спадщину. На протязі встановленого законом строку він вступив у фактичне володіння спадковим майном, тому подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця, нотаріусом йому було відмовлено у прийнятті заяви. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник Височанської сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова Височанської сільської ради надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, з позовними вимогами згідні. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 7 січня 2016 року в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 7 січня 2016 року в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки виконкому Яланецької сільської ради № 421 від 21 червня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки розміром 2,35 га, що розташована на території Яланецької сільської ради, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії І-ВН № 010487, та майнового паю, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ХХ 002070; спадкоємцем за законом залишилася [PERSON]; інших спадкоємців у спадкодавця не має; [PERSON] фактично спадщину прийняла на протязі шести місяців (а.с.11). Згідно довідки виконкому Височанської сільської ради № 632 від 6 грудня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в с.Високе Томашпільсьокого району по вул.. Шевченка (Щорса), 5, земельної ділянки розміром 2,8196 га, що розташована на території Височанської сільської ради, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519714, земельної ділянки розміром 2,8204 га, що розташована на території Височанської сільської ради, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519713, майнового паю, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ХХ 015002, грошових заощаджень; спадкоємцем за законом залишилися син [PERSON], який на протязі шести місяців з дня смерті батька прийняв все спадкове майно (а.с.10). Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи, на імя [PERSON] 4 березня 1999 року було видано технічний паспорт га житловий будинок по вул.. Щорса, 5 в с.Високе Томашпільського району Вінницької області (а.с.11-12). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно,власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по вул.. Щорса, 5 в с.Високе Томашпільського району Вінницької області є [PERSON] на підставі договору дарування/137/17 березня 1999 року (а.с.13). 10 жовтня 2011 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519713, згідно якого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстр № 2597 від 15 вересня 2010 року, ВРВ № 098970 він є власником земельної ділянки площею 2,8204 га у межах згідно з планом, що розташована: Вінницька область, Томашпільський район, Височанська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). 10 жовтня 2011 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 519714, згідно якого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстр № 2598 від 15 вересня 2010 року, ВРВ № 098971 він є власником земельної ділянки площею 2,8196 га у межах згідно з планом, що розташована: Вінницька область, Томашпільський район, Височанська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). 16 жовтня 2014 року Височанською сільською радою [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХ № 015002, відповідно до якого він має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» с.Високе, частка [PERSON] визначена в розмірі 21431,36 грн (а.с.16). Згідно узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, найпоширенішою причиною звернення до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавця. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема, у випадках, коли відсутній отриманий спадкодавцем державний акт або сертифікат на земельну частку (пай) на право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, розглядаються судами з урахуванням вимоги закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, згідно яких відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на земельну ділянку або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п.3.5 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частику (пай), не передбачена. Відповідно ст.. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.. 126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку успадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до с. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Позивач [PERSON], як спадкоємець майна спадкодавця [PERSON] за законом, звертався до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на імя спадкодавців (а.с.73). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запити суду, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 7 січня 2016 року, не заведена (а.с.77). Таким чином, позивач [PERSON] набув права та обовязки спадкодавця, тобто спадщина після смерті його батька належить йому, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачами визнано позовні вимоги [PERSON], визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, інший спадкоємці не претендує на спадкове майно, тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved