Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

29 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати аліментів за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року. На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року, ухваленим у справі № 740/2140/19, стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на повнолітню непрацездатну дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і на весь період проживання [PERSON] з дитиною-інвалідом [PERSON] та опікування нею. У справі № 740/2140/19 міститься довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області) від 10 вересня 2019 року, згідно з якою [PERSON] отримує пенсію за віком, сума якої за період із січня по червень 2019 року складає 11 920,27 грн, що в середньому становить 1 987,00 грн щомісячно, а також довідка ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12 вересня 2019 року, відповідно до якої [PERSON] отримує соціальну пенсію, сума якої за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року складає 17 963,00 грн, що в середньому становить 1 497,00 грн щомісячно. Таким чином, непрацездатна дочка та її мати отримують дохід, який у сукупності становить 3 484,00 грн на місяць, у той час як позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1 497,00 грн щомісячно. Тобто дохід відповідачки і третьої особи більше ніж удвічі перевищує дохід позивача, і це не враховуючи аліментні платежі. Позивач зауважив, що чинне законодавство України передбачає рівні умови матеріального забезпечення як для позивача, так і непрацездатної дочки. Незважаючи на це, вказаним рішенням суду, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, стягнуто з позивача аліменти на повнолітню непрацездатну дочку. За твердженням позивача, ухвалюючи вказані рішення, суди фактично позбавили його без засобів для існування. Зокрема, при розгляді вказаної вище справи суди взяли до уваги довідку територіального сервісного центру 7443 від 13 червня 2019 року, згідно з якою за позивачем зареєстрований вантажний автомобіль марки Ifa, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Цей автомобіль перебуває на подвір`ї місця проживання та реєстрації відповідачки і третьої особи. Доводи позивача про те, що вказаному автомобілю 43 роки та що він у несправному стані, фактично є металобрухтом, судом до уваги не взято. Крім цього, позивачу на праві власності належить земельна ділянка (пай) площею 1,4600 га, яка розташована на території Галицької сільської ради, проте доходу від неї позивач не отримує, оскільки ця земельна ділянка самостійно обробляється, в оренду чи інше платне користування позивач її не здає. Рішенням Виконавчого комітету Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 20 серпня 2009 року № 35 позивача призначено опікуном рідного брата [PERSON] , 1956 року народження, який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що покладає на позивача додаткові обов`язки та матеріальний тягар. Позивач послався на скрутний матеріальний стан, оскільки його доходом є виключно пенсія за віком у розмірі близько 1 500,00 грн у місяць, а за вирахуванням аліментів у сумі 500,00 грн - становить 1 000,00 грн у місяць, що позбавляє його засобів для існування, неможливості придбання продуктів харчування та ліків для себе та брата, опікуном якого він є. Указані обставини, на його думку, свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України (далі - СК України), для звільнення його від сплати аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Подлуцький М. О. підтримали позов та просили його задовольнити. Представник позивача послався на ст. 198 СК України, за якою батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Зокрема, зазначив, що зареєстрований за позивачем автомобіль не належить йому на праві власності, а тільки на праві користування. Більше того, автомобіль у несправному стані, про що свідчать фотокартки, додані до позовної заяви. У рішенні суду від 19 листопада 2019 року не встановлено загального розміру доходу позивача. Як опікун свого брата, позивач не отримує доходу від держави. Матеріальну соціальну допомогу отримує не позивач, а брат. Реальний дохід позивача - лише пенсія в мінімальному розмірі. Потреба в лікуванні дочки не входить до аліментів за положеннями СК України. Відповідачка [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] та їхній представник - адвокат Гордієць Вікторія Станіславівна у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні. У відзиві на позов відповідачка [PERSON] зазначила, що їхня спільна з відповідачем дочка [PERSON] потребує регулярного обстеження та лікування з приводу захворювань, які підтверджуються медичними довідками, та з огляду на те, що вона обмежена у здатності контролювати свою поведінку та внаслідок психічного захворювання, потребує постійного стороннього догляду. Дохід позивача є задовільним, а призначені судом аліменти у розмірі 500,00 грн не потягнуть для нього надмірного фінансового навантаження та не спричинять погіршення його майнового стану. Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, розглядаючи справу про стягнення з позивача аліментів, перевірили його аргументи щодо можливості сплачувати аліменти. Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: dismissed