overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру № 56 за адресою: м.Миколаїв вулиця Крилова,33. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 19.10.2001 року [PERSON] уклав з [PERSON], [PERSON], [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, згідно якого придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт» від 19.10.2001 року, а також зареєстрований у МБТІ від 09.11.2001 року. Нотаріально даний договір не посвідчувався. [PERSON] виконав всі умови договору: сплатив відповідачам вартість придбаного житла, прийняв його у власність, оплачує витрати по його утриманню. Відповідно довідки КП МБІ від 24.01.2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2001 року. На теперішній час, [PERSON] було виявлено що оригінал договору купівлі-продажу від 19.10.2001 року, спірної квартири втрачено. Отримати дублікат договору не є можливим. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не має можливості у позасудовому порядку оформити право власності на належну квартиру [ADDRESS], суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, втрату взаємоповаги, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на розлученні. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернулась в Христинівський районний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу із урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Посилається на те, що Рішенням Христинівського районного суду від 18.12.2015 року в цивільній справі № 706/1595/15ц за її позовом до [PERSON]В та [PERSON], про стягнення боргу за угодою позики вирішено стягнути з них солідарно за угодою позики 1000 доларів США, ще відповідно 22900 грн та судові витрати: 548 грн 45 коп судового збору та 4823 грн., 20 коп. витрати на правову допомогу, а всього: 28271,20 грн. Боржник знаючи про існування боргового зобовязання, і в подальшому ухилялись від виконання рішення суду, в звязку з чим виконавчі листи були спрямовані на примусове виконання в Христинівське відділення Пенсійного фонду України, де стягувалось з них в погашення боргу по 20% пенсії. Остаточно 29.12.2016 року, тобто через рік, ними сплачено з повним погашенням боргу 24772 грн. 62 коп. Отже відповідачі свідомо порушили боргове зобовязання та рішення суду, виплативши залишок боргу 24772 грн. 62 коп. з простроченням строку платежу в один рік. Індекс інфляції за 2016 рік становить у Черкаській області, де мешкають кредитор та позичальник, 69,7%. Отже, індекс інфляції з простроченої до платежу суми становить 17266 грн. 51 коп. (24772 грн. 62 коп. х 69,7%:100). Три проценти річних становить 743 грн. 17 коп. ( 24772 грн. 62 коп. х3:100.) А всього підлягає стягненню солідарно з відповідача 18009 грн. 68 коп. ( 17266 грн. 51 коп. + 743 грн. 17 коп. ) [PERSON] в судове засідання не зявилась, а подала заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути в її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать почтові повідомлення, причини неявки суду не повідомили, тому у відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що рішенням Христинівського районного суду від 18.12.2015 року в цивільній справі № 706/1595/15ц за її позовом до [PERSON]В та [PERSON], про стягнення боргу за угодою позики вирішено стягнути з них солідарно за угодою позики 1000 доларів США, ще відповідно 22900 грн. та судові витрати: 548 грн. 45 коп. судового збору та 4823 грн., 20 коп. витрати на правову допомогу, а всього: 28271,20 грн. Остаточно 29.12.2016 року, тобто через рік, ними сплачено з повним погашенням боргу 24772 грн. 62 коп. Отже відповідачі свідомо порушили боргове зобовязання та рішення суду, виплативши залишок боргу 24772 грн. 62 коп. з простроченням строку платежу в один рік. індекс інфляції з простроченої до платежу суми становить 17266 грн. 51 коп. (24772 грн. 62 коп. х 69,7%:100). Три проценти річних становить 743 грн. 17 коп. ( 24772 грн. 62 коп. х3:100.) А всього підлягає стягненню солідарно з відповідача 18009 грн. 68 коп. ( 17266 грн. 51 коп. + 743 грн. 17 коп. )

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем проживають однією сім'єю, перебуваючи в шлюбі, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO].народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 28.02.2017 року з уточненою позовною заявою, до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області актовий запис №66. В обґрунтування позову зазначила, що з 09.08.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, що приводить до сварок та конфліктів. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, вони стали чужими людьми. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю немає, спору стосовно місця проживання та виховання дитини між ними немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 10,11). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітнього сина між сторонами не має. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.01.2017 року і до її повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги зменшила, просила стягнути аліменти з відповдіача в розмірі 2000,00 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, але рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.05.2016 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилася дитина, донька [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

30.01.2017 року [PERSON] подала до суду заяву про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], що рідною сестрою її чоловіка - [PERSON]. Заяву мотивує тим, що [PERSON] проживає разом з нею по вул. Ряснянській, 88 в м. Львові. Остання хворіє тяжким психічним захворюванням шизофренією та являється інвалідом ІІ групи. На жаний час її стан погіршився, вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні. Через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки. Відтак, виникла необхідність у визнанні її недієздатною. Заявник [PERSON] в судовому засіданні уточнила свої вимоги, просила визнати [PERSON] недієздатною, а в подальшому заявник звернеться до органу опіки з питання встановлення опіки над нею. Крім того пояснила, що і її чоловік, і його мати померла. Інших родичів, які могли доглядати за хворою сестрою чоловіка немає, тому вона опікується [PERSON], яка ніколи не мала своєї сім»ї. Просила заяву задовольнити. Представник відділу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення зави не заперечує. Дослідивши заяву [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідно сестрою чоловіка заявниці - [PERSON]. Факт їх родинних звязків стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). [PERSON] проживає разом із заявником [PERSON] за адресою: м. Львів, вул. Ряснянська, 88, що стверджується актами ЛКП «Рясне 402» від 04.11.16р. У відповідності до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено, [PERSON] хворіє тяжким психічним захворюванням шизофренією та являється інвалідом ІІ групи, що стверджується медичною довідкою (а.с.13). Останні роки її стан погіршився, вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні, що вбачається із долученої довідки КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (а.с.12). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 175 від 31.03.2017р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параної дно\\ шизофренії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

30.01.2017 року до суду звернувся [PERSON] в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, представник надав суду заяву у якій позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі про час та місце судового засідання належним чином повідомлені в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини неявки. Представник ПАТ «Укртрансгаз» у судове засідання не зявився проте, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, підтримали позовні вимоги. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є користувачем квартири №2 яка належить ПАТ «Укртрансгаз», що знаходиться за адресою: с. Шаровечка Хмельницькьго району Хмельницької області, вул. Миру, буд. 4, що підтверджується даними правовстановлюючих документів. [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (донька) зареєстрована за вище зазначеною адресою, що підтверджується довідкою про склад сімї. Відповідачі не проживають у зазначеному будинку з 2003 року, що підтверджується даними актів за 2014 2016 роки складеного комісією Шаровечківської сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимогами ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають у місці реєстрації більше одного року, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим квартирою №2, що знаходиться за адресою: с. Шаровечка Хмельницькьго району Хмельницької області, вул. Миру, буд. 4.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

30.01.2017 року до суду надійшов вищевказаний позов, у якому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання їхньої дитини, на період навчання останньої, посилаючись на те, що дитина після досягнення повноліття, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач позов визнав повністю. Третя особа вважає позов обґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 12.01.1999 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], третя особа по справі. Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу довідки Київського національного торговельно-економічного університету від 03.04.2017 року № 33/17229, третя особа, є студентом денної форми навчання вищого навчального закладу і закінчує навчання в червні 2020 року. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони, батьки, можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає обґрунтованими. Що ж стосується розміру аліментів, то враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дитини, на період навчання останньої, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку. Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини до закінчення останньою навчання але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку в розмірі, про який просить позивачка, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved