Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

29.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення постійного місця проживання її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (які на даний час мешкають з батьком у місті Чернігів Чернігівська область Республіка Україна) разом з позивачем у місті Ганновер Федеративна Республіка Німеччина У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 20.01.2007 року по 29.01.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають разом з батьком у чотирьохкімнатній квартирі [ADDRESS] Республіка Україна. Батько дітей [PERSON] працевлаштований на посаді юрисконсульта Громадської організації «ЦЕНТР ДОБРОЧИН», його щомісячний розмір заробітної плати з жовтня 2015 року по квітень 2016 року становить 10800 грн, він здійснює утримання дітей та їх виховання разом із своєю матірю. Мати дітей [PERSON] є громадянкою України, з листопада 2014 року мешкає окремо від дітей у місті Ганновер ФРН згідно посвідки на проживання Y084PCCLL від 21.08.2015 року, термін дії якої закінчується 18.09.2018 року, вона перебуває у повторному шлюбі, де народила дитину та має імя за німецьким законодавством «ДАШЕВСЬКИ». Органи опіки і піклування Деснянської районної в місті Чернігові ради подали до суду висновок, згідно якого вони не визначились з ким із батьків повинні проживати діти та покладаються на суд з приводу вирішення цього питання. Відповідно до положень ст.ст.160 ч.1, 161 ч.1 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі всебічно досліджених судом доказів суд приходить до висновку, що спір про визначення постійного місця проживання дітей сторін необхідно вирішити на користь відповідача, оскільки діти близько двадцяти місяців мешкають разом з батьком, який створив належні умови для їх виховання та розвитку, а мати дітей не має право постійного проживання у країні перебування, нею не подані до суду докази про можливість створення належних умов для виховання та розвитку дітей за межами України (розмір отриманих доходів, наявність житла, його характеристика тощо) і ці обставини є істотними для вирішення спору. За таких істотних для справи обставин в задоволенні позову суд відмовляє, а понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed