Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

29 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був розірваний 14.05.2013 року. Перебуваючи в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають із позивачем, і перебувають на повному її утриманні. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 22.05.2013 року (справа №451/736/13-цр), [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Враховуючи, що від дати винесення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний період часу і у цей період відбулося значне підвищення цін на продукти та інші товари та враховуючи, що позивач на даний час не працює, а відповідач належним чином аліменти не виплачує, додатково матеріально не допомагає, то вважає, що розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь є занадто низькими. Також, просить врахувати, що вона постійно несе витрати на оздоровлення, заняття у гуртках, лікування дітей, а її дохід це лише соціальна допомога. Просить винести рішення, яким збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], з 600 гривень на кожну дитину щомісячно до 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Просила постановити рішення про задоволення позовних вимог, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово, водночас має значення зареєстроване місце проживання особи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.15), а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів з чим погодився позивач в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21.09.2006 року вбачається, що [PERSON], народився [INFO], актовий запис №32, в графі батьки записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.06.2003 року вбачається, що [PERSON], народився [INFO], актовий запис №11, в графі батьки записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Виконавчим листом, який виданий Радехівським районним судом Львівської області від 22.05.2013 року №451/736/13-цр., [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно (а.с.7-7 зворот). Згідно довідки, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради від 16.08.2016 року за №1705 вбачається, що [PERSON], проживає в [ADDRESS], який належить [PERSON] В будинку прописані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8). З довідки №2871 від 21.12.2016 року, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] [INFO], згідно погосподарського та будинкового обліку не проживає в [ADDRESS] (а.с.22). Частинами 7, 8 ст.7 СК Украни передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, те що діти мають більші потреби на утримання, аніж ті, що визначалися у 2013 році та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальний стан позивачки, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, збільшення цін на продукти та комунальні послуги, вона має невеликий дохід, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 22.05.2013 року, до 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. З часу набрання рішенням законної сили, слід припинити стягнення з [PERSON] аліменти по раніше виданому виконавчому листі №451/736/13-цр. з 29.09.2016 року. З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: approved