Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

31 травня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість: за кредитом - 22614,54 грн.; за процентами - 5042,60 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту - 2024,78 грн.; пеню за прострочення сплати процентів - 444,40 грн., всього 30126,33 грн. та судові витрати 1600,00 грн.. В обгрунтування позову зазначав, що 14.07.2016 р. між ним та відповідачем було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № 0282031657БС/2016-07 (далі Договір). Відповідачеві відкрито кредитну лінію і надано кредит з лімітом не більше 24000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки для оплати будь-яких операцій у разі недостатності власних коштів. За користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячно проценти за фіксованою процентною ставкою 28,00% річних. Відповідач свої зобов'язання по поверхню кредиту та сплаті процентів належним чином не виконав. Прострочена заборгованість за кредитом становить 22614,54 грн.. Прострочена заборгованість по процентах за період з 14.07.2016 р. по 15.05.2017 р. становить 5042,60 грн.. Пеня за прострочення сплати кредиту становить 2024,78 грн.. Пеня за прострочення сплати процентів становить 444,40 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на те, що в рамках зарплатного проекту відповідачеві було видано кредитку картку та відкрито кредитну лінію з лімітом 24000 грн. на строк до 30.06.2018 р.. До закінчення цього строку банк має право вимоги дострокового повернення кредиту у випадку звільнення позичальника з роботи. У зв'язку із звільненням відповідача з роботи банком було надіслано відповідне повідомлення про дострокове повернення кредиту, яке він отримав згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, але кредит не повернув, що послужило підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився без повідомлення причин. За цих обставин суд за згодою представника позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів згідно правил ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши пояснення та дослідивши наявні докази і матеріали справи, суд встановив, що 14 липня 2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі Банк) та [PERSON] (далі Клієнт» уклали Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0282031657БС/2016/07, за основними умовами якого Банк відкрив Клієнту кредитну лінію з лімітом не більше 24000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки для оплати будь-яких операцій у разі недостатності власних коштів на його картковому рахунку на строк до 30.06.2018 р.. За користування кредитом Клієнт зобов'язаний був сплачувати щомісячно проценти за фіксованою процентною ставкою 28,00% річних. До настання встановленого в Договорі строку кредитування Банк відповідно до п. 2.5. Договору має право припинити термін дії кредитної лінії в односторонньому порядку без укладення будь-якої угоди про це. Про припинення дії кредитної лінії Банк повідомляє Клієнта шляхом подальшого надіслання йому відповідного письмового повідомлення. У цьому випадку відповідно до п.п. 6.2.1. Договору Клієнт зобов'язаний погасити усю існуючу заборгованість протягом строку, зазначеного Банком у своєму повідомленні Клієнту. Відповідно до п. 6.2.3. Договору Клієнт зобов'язався сплачувати Банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони бути нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який Клієнт зобов'язаний погасити Банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв'язку з припиненням дії кредитної лінії (а.с. 7-12). 19 грудня 2016 року позивач надіслав відповідачеві лист, отриманий ним особисто 20.12.2016 р., у якому повідомив, що у зв'язку із звільненням з роботи йому необхідно у строк до 16.01.2017 р. погасити у повному обсязі усю наявну заборгованість за Договором, яка станом на 16.12.2016 р. складає 24761,47 грн. (а.с.17). При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] перед філією АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові станом на 15.05.2017 р. (включно) прострочена заборгованість за кредитом становить 22614,54 грн.. Прострочена заборгованість по процентах за період з 14.07.2016 р. по 15.05.2017 р. становить 5042,60 грн.. Пеня за прострочення сплати кредиту становить 2024,78 грн.. Пеня за прострочення сплати процентів становить 444,40 грн.. Загальна сума заборгованості станом на 15.05.2017 р. складає 30126,33 грн. (а.с. 3-4, 5-6). Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення з відповідача заборгованості на договором на зазначену суму. Крім того, за правилами ст. 79, 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору на суму 1600,00 грн., підтверджену наданим платіжним дорученням.

Outcome: approved