Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

7.12.2020 року Акціонерне товариство «Банк Форвард» подало до Козівського районного суду Тернопільської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки №110237556 у розмірі 34 259,18 грн. та судові витрати - 2 102,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.11.2013 року відповідач підписала Заяву №159160273, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 06.11.2013 року ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] , шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідачки платіжну картку. Крім цього, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору, в останньої станом на 30.11.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 34 259,18 грн., з яких: заборгованість за договором 31 657,22 грн., 3% річних 2 601,96 грн.. 05.02.2018 року та 20.12.2019 року АТ «Банк Форвард» направило відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 31 657,22 грн., що підтверджується копіями поштових документів. Однак, в порушення цих умов Договору заборгованість в сумі 31 657,22 грн. відповідачкою погашена не була. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28.12.2020 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за такою та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. 19.03.2021 року позивач скерувала до суду «відзив на позовну заяву», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Вказала, що 06.11.2013 року нею був отриманий у ПАТ «Банк Русский Стандарт» кредит в сумі 5 000 грн.. Зазначила, що частково погашала виданий кредит з суми 5000 грн., як в 2013 році, так і в 2014 році. Останній платіж здійснила у лютому 2015 року, а тому станом на 30.11.2020 року сплив загальний строк позовної давності, що є підставою для застосування ч.4 ст.267 ЦПК України. Крім цього, вказала, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Русский Стандарт» та правила користування платіжною карткою відповідач розуміла, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву №159160273 від 06.11.2013 року, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема, саме у зазначеному у цих документах розмірах і порядку нарахування, оскільки на даних документах немає її підпису. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 06.11.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», із підписаною Заявою №159160273, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 06.11.2013 року АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] , шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідачки платіжну картку. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Виходячи із зазначеного положення закону, договір про картку укладений у письмовій формі, оскільки його умови зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах. Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) АТ «Банк Форвард» оферти (пропозиції), викладеної в п.1 Заяви [PERSON] , став факт укладення Договору про картку. Відповідно до п.1 підписаної [PERSON] заяви, договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по картках Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Відповідно до п.3. Заяви, [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по картках (діючі Тарифи по картках Клієнт отримує у день отримання Картки, а також діючі Тарифи та Умови по картках, розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, з якими Клієнт може у будь-який час ознайомитись. Оскільки Договір про картку укладений не шляхом підписання єдиного документу, а шляхом подання Заяв [PERSON] до АТ «Банк Форвард», то один примірник Заяви відповідачки залишився у неї, а ще один - у позивача, що підтверджено в п.10 Заяви. Відповідно до п.7.2. Заяви, [PERSON] з Умовами по картках та Тарифами ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє. Відповідно до п.4.1. Умов по картках, які є невід`ємною частиною Договору про картку, заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до п.7.10. Умов по картках Клієнт зобов`язався погашати заборгованість, а саме, здійснювати повернення Кредиту Банку (погашати Основний борг і Понадлімітну заборгованість), сплачувати Банку проценти, нараховані за користування Кредитом, комісійної винагороди, плати і інші платежі згідно з Договором. У випадку виставлення Банком Заключного Рахунку-виписки здійснити погашення Заборгованості в порядку і строки, встановлені відповідними положеннями розділу 4 даних Умов, а при виставленні скорегованого Заключного Рахунку-виписки здійснити погашення Заборгованості в розмірі, визначеному таким скорегованим Заключним Рахунком-випискою. Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала умови Договору про картку, у зв`язку з чим у неї станом на 30.11.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 34 259,18 грн., з яких: заборгованість за договором 31 657,22 грн., 3% річних 2 601,96 грн.. Суд вважає, що наданий стороною позивача розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором про картку та нарахованих 3 % річних на суму боргу є належним доказом у справі, в свою чергу, відповідачкою будь-якого іншого розрахунку надано не було, клопотання про призначення експертизи щодо визначення заборгованості нею не заявлено. Щодо доводів відповідача [PERSON] про безпідставність посилань позивача на Умови надання та обслуговування платіжних карток, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, Верховний Суд у своїй Постанові від 30.10.2019 року у справі № 751/10114/16-ц щодо аналогічних правовідносин прийшов до висновку, що Клієнт АТ «Банк Форвард» була ознайомлена з тарифами банку, оскільки за умовами пункту 8 заяви-оферти, банк у повному обсязі повідомив про порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної сукупної послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги, правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, фінансові умови договору про картку міститься також в умовах по картках. Клієнт погодилась з тим, що з тарифами по картках ознайомлена та погоджується з ними, їх зміст розуміє і зобов`язується дотримуватись її положення. Крім того, необґрунтованими є й доводи [PERSON] про застосування у даному випадку строку позовної давності щодо стягнення АТ «Банк Форвард» заборгованості за Договором про картку та 3% річних, виходячи із такого. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1ст. 259 ЦК України). У своєму відзиві [PERSON] зазначила, що останній платіж за кредитом нею було проведено в лютому 2015 року, відповідно строк позовної давності сплинув. Разом з тим, згідно виписки по особовим рахунках в січні 2018 року проведена сплата по кредиту [PERSON] - 1394,16 гривень. Таким чином, АТ «Банк Форвард» звернувшись до суду у грудні 2020 року із вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості, не пропустив трирічний строк позовної давності. Відтак, судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 2 102,00 грн. судового збору.

Outcome: approved