Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

30 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовано позов тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були сини покійної: [PERSON] та [PERSON]. В установлений законом строк, а саме 17 липня 2018 року, позивач, з метою оформлення спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко Ірини Миколаївни, яка ознайомившись з документами, зробила їх копії, виписала рахунок, який він сплатив та сказала чекати, оскільки вона зробить запити щодо наявності у покійної майна. Після вказаної дати нотаріус позивачу не телефонувала, будь-яких повідомлень не надсилала. Після новорічних свят позивач мав намір звернутися до нотаріуса для отримання інформації про хід справи, однак, [INFO] року раптово помер його рідний брат - [PERSON]. У [PERSON] власної сім'ї ніколи не було, а тому його похованням займався саме позивач. 10 січня 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання документів на спадщину, однак нотаріус повідомила, що спадкову справу вона не заводила, а 06 січня 2019 року сплив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, а саме через бездіяльність нотаріуса, до якого він звернувся для прийняття спадщини в установлений строк, проте нотаріус з незрозумілих причин не завела спадкову справу, а також у зв'язку з раптовою смертю рідного брата, похованням якого він займався та яке відбулося після вихідних та святкових днів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.04.2019. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, зазначивши, що позивач позов підтримує. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що покладається на розсуд суду. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 8), яка доводилася матір'ю позивачу (а/с 11). Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач зазначив, що 17 липня 2018 року, з метою оформлення спадщини, він звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко Ірини Миколаївни, яка ознайомившись з поданими документами, зробила їх копії, виписала рахунок, який він сплатив та сказала чекати, оскільки вона зробить запити до уповноважених органів. Так, 17 липня 2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко Іриною Миколаївною зроблено запит за № 117/01-16 до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради щодо доступу до персональних даних, в якому нотаріус просила надати інформацію, з метою оформлення спадщини після померлої [PERSON], щодо її місця реєстрації та складу зареєстрованих разом з померлою осіб, та просила видати таку інформацію [PERSON] на руки (а/с 12). Також, згідно інформації приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко Ірини Миколаївни від 06.02.2019 № 15/01-16, наданої на запит суду, повідомлено, що за зверненням [PERSON] нею 17.07.2018 була проведена консультація щодо оформлення спадщини після померлої [PERSON], у зв'язку з чим надано запит на підтвердження місця відкриття спадщини та склад зареєстрованих разом з померлою осіб станом на [INFO] року (а/с 23). [INFO] року помер рідний брат позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 10). Позивач вказав, що після новорічних свят він мав намір звернутися до нотаріуса для отримання інформації про хід справи, однак, [INFO] року раптово помер його рідний брат - [PERSON], і оскільки у брата власної сім'ї ніколи не було, а тому його похованням займався саме він, у зв'язку з чим позивач звернувся до нотаріуса лише 10 січня 2019 року. Відповідно до інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON] не заводилася (а/с 25). Згідно з частиною першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому поважність таких причин повинна бути обов'язково обґрунтована. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом установлено, що шестимісячний строк на подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 06 січня 2019 року, а позов до суду він пред'явив 30 січня 2019 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Слід зазначити, що принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, адже позивач в установлений законом строк звертався до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті матері, нотаріус робила запит до уповноважених органів, а пізніше, раптово помер рідний брат позивача, і позивач займався його похованням. Однак, одразу після поховання брата (10 січня 2019 року), позивач звернувся до нотаріуса для отримання документів на спадщину, проте виявилося, що спадкова справа не була відкрита. Крім того, пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, а тому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв'язку з чим приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц, провадження № 61-26164св18. Враховуючи викладене,

Outcome: approved