Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

29 червня 2017 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили суд, визнати за ними право власності по 1/3 частці за кожною в порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька [PERSON], померлого [INFO]. на спадкове майно у виді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою : [ADDRESS], позначеного на плані в технічному паспорті під літ. «А-1» - житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м, житловою 48,4 кв.м, підсобною, 28,4 кв.м, на житловий будинок під літ. «В-1, В1», загальною площею 126,3 кв.м, житловою 55,3 кв.м, підсобною 71 кв.м, площа приміщень не включена жо загальної 43,5 кв.м, підвал під літ. «Г», сарай під літ. «Ж», сарай під літ. «З», душ під літ. «И», вбиральня під літ. «К», сарай під літ. «Л», вдопровід під № 6, каналізація під № 7. В судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, поштовими повідомленнями, причини неявки суду не повідомили, надіславши на адресу суду спільну письмову заяву, в якій повністю підтримали позов, просили його задовольнити та на підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України, слухати справу за їхньою відсутністю (а.с. 61,62). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомила, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій позов визнала повністю та з проханням про слухання справи за її відсутністю (а.с. 63). Дослідивши матеріали справи, копії спадкової справи № 59/2010, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Суд встановив, що 07.11.2006 р. померла мати позивачок - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2006 р. та свідоцтвами про народження та про одруження позивачок (а.с. 16-22). З позову вбачається, що позивачки до нотаріальної контори с заявами про прийняття спадщини не зверталися. За таких обставин між батьком позивачок [PERSON] та їх сестрою - [PERSON] виник спір щодо розподілу спадкового будинку, який знаходиться на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою : [ADDRESS]. За наслідками розгляду цивільної справи № 2-1021/08 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] - ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 15.04.2008р., яка набрала законної сили 21.04.2008 р. була затверджена мирова угода за умовами якої батько позивачок - [PERSON] набув право власності на житловий будинок, позначений на плані технічного паспорту під літ. «А- 1» загальною площею 76,8 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м, підсобною площею 28,4 кв.м, житловий будинок літ. «В-1, В1» загальною площею 126,3 кв.м, житловою площею 55,3 кв.м, підсобною площею 71 кв.м, площа приміщень не включена до загальної 43,5 кв.м, підвал літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», душ літ. «И», вбиральня літ, «К», сарай літ. «Л», водопровід №6, каналізація №7, що розташовані на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою: [ADDRESS]. При чому, згідно технічного паспорту вартість всього вказаного будинку складає 96291,00 грн. (а.с. 23-39). Решту приміщень будинку та господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок позначений на плані технічного паспорту під літ. «Б-1, Б1» загальною площею 35 кв.м, житловою площею 26 кв.м, підсобною площею 9 кв.м, сарай під літ. «Д» та душ під літ. «Є», отримала у власність сестра [PERSON] відповідачка по справі - [PERSON] (а.с. 38). Таким чином, право спільної сумісної власності між сторонами вказаної цивільної справи було припинено і кожна із сторін набула право власності на свою конкретно відокремлену частку у цьому будинку у вигляді єдиної цілої одиниці. [INFO]. помер батько позивачок та брат відповідачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2010 р. (а.с. 40). Позивачки, як спадкоємці І-ої черги, у передбачений законодавством 6-ти місячний строк звернулися до нотаріуса с заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачкам було відмовлено в зв'язку з тим, що у 2008 р. працівниками КП «Овідіопольське РБТІ» при реєстрації вищевказаної ухвали суду від 15.04.2008 р. була допущена помилка, а саме: замість реєстрації права власності на підставі ухвали суду за кожним власником окремого будинку як однієї цілої одиниці, за спадкодавцем [PERSON] було помилково зареєстровано лише 1/2 його частини. З цих підстав нотаріусом було відмовлено позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендацією звернення до суду, звернувши увагу на те, що в зв'язку із змінами законодавства, БТІ втратили повноваження щодо державної реєстрації прав власності, а тому бюро технічної інвентаризації позбавлені можливості виправити технічну помилку (а.с. 42). Враховуючи, що батько позивачок [PERSON] - власник вказаного будинку помер [INFO]., а позивачки не набули права власності на майно після його смерті в порядку спадкування, суд вважає можливим задовольнити позов, як підтверджений документально з урахуванням визнання позову відповідачкою, яка детально виклала свою правову позицію у заяві про згоду з позовом.

Outcome: approved