Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

31 серпня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю її та відповідача, виділивши їй домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.А-2, загальною площею 379,4кв.м, житловою площею 113,9кв.м, гаража літ.Б, вбиральні літ.Г та літнього душу літ.В, вартістю 640000грн., яке знаходиться за адресою: вул.Стадіонна, 59а, м.Дніпропетровськ, у користуванні відповідача залишити квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 520000грн., автомобіль «Mitsubishi Lancer» 2006р.в., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АЕС002078, реєстраційний № [NUMBER], вартістю 120000грн. та автомобіль «Skoda» 1997р.в., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЯАА №291407, реєстраційний № 13223АН, визнати за позивачем право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.А-2, загальною площею 379,4кв.м, житловою площею 113,9кв.м, гаража літ.Б, вбиральні літ.Г та літнього душу літ.В, вартістю 640000грн., яке знаходиться за адресою: вул.Стадіонна, 59а, м.Дніпропетровськ. Позовні вимоги обґрунтовано тим, 19.01.1985р. між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітніх доньок - [PERSON], 20.01.1986р.н. та [PERSON], 24.07.1987р.н. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки між сторонами постійно виникали конфліктні ситуації, стосунки були напружені, відповідач зловживав спиртними напоями, не утримував матеріально сім'ю. З грудня 2010р. відповідач проживає окремо, участі в утриманні спільного майна не приймає. У зв'язку з цим позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та 06.09.2012р. Знам'янським міськрайонним судом було ухвалено рішення яким шлюб між сторонами розірвано. Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. За час проживання у шлюбі сторонами набуто таке майно: домоволодіння, збудоване під час перебування у шлюбі, в 1992р., що складається з житлового будинку літ.А-2, загальною площею 379,4кв.м, житловою площею 113,9кв.м, гаража літ.Б, вбиральні літ.Г та літнього душу літ.В, право власності на яке до теперішнього часу не оформлено, вартістю 640000грн., яке знаходиться за адресою: вул.Стадіонна, 59а, м.Дніпропетровськ, квартира, придбана під час перебування у шлюбі у 1995p., вартістю 520000грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], автомобіль «Mitsubishi Lancer» 2006р.в., вартістю 120000грн., автомобіль «Skoda» 1997р.в., вартістю 25000грн. Загальна вартість майна, що є спільною сумісною власністю сторін становить 1305000грн. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 19 січня 1985 року між сторонами Жовтневим відділом РАЦС м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, актовий запис №97 (а.с.2). Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС м.Дніпропетровська, 19 січня 1985 року, актовий запис №97, було розірвано (а.с.3-4). За період перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами за спільні кошти було придбано майно, загальна вартість якого становить 1305000грн. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів від 23.02.1990р., відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку за індивідуальним проектом по вул.Стадіонній у м.Дніпропетровську, [PERSON] із вільних міських земель, з закріпленням земельної ділянки площею 600кв.м для постійного користування згідно доданої схеми (а.с.9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.1995р., який посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] придбала [ADDRESS] (а.с.5-8). Згідно із технічним паспортом від 20.04.1998р., на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: вул.Стадіонна, 59-а у м.Дніпропетровську, [PERSON] зазначений власником вказаного домоволодіння (а.с.10-19). Відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС002078 [PERSON] є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2006р.в. (а.с.20-21). Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АА291407, [PERSON] є власником автомобіля «Skoda», 1997р.в. (а.с.22). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). У відповідності до ч.1, 4 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно із ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Договору про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами укладено не було, шлюбний договір між ними не укладався. Режим окремого проживання між сторонами по справі на час придбання спірного майна судом не встановлювався. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить на праві спільної сумісної власності подружжю. Інші особи, навіть діти, не мають права на майно подружжя. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Таким чином, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, та відсутні підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільній власності, суд доходить висновку, що позовні вимогу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved