Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № PLXRRX31600076 від 11.08.2008 року в сумі 31076,54 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №PLXRRX31600076 від 11.08.2008 року позивач отримала кредит у розмірі 4392,52 грн, однак свої обовязки щодо його повернення, сплати відсотків та інших платежів виконує неналежним чином. Відповідно до уточненої позовної заяви, отриманої судом 19.11.2015 року, станом на 30.10.2015 року відповідач має загальну заборгованість у сумі 40656,31 грн, яка складається з наступного: -934,93 грн заборгованість за кредитом; -391,18 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; -1370,46 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; -37959,74 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом. Також відповідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг позивачем нараховано штраф 500 грн (фіксована частина), 1418,82 грн штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 09.12.2015 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження у цивільній справі щодо вимог, які були предметом розгляду та ухвалення рішення від 23.05.2013 року Козельщинського районного суду Полтавської області у справі №533/383/13-ц, яке набрало законної сили, а саме щодо наступних вимог: -заборгованість за кредитом в сумі 934,93 грн; -заборгованість за процентами в сумі 391,18 грн за період з 11.08.2008 року по 27.03.2013 року; -заборгованість за комісією в сумі 1370,46 грн за період з 11.08.2008 року по 27.03.2013 року; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом в сумі 36786,90 грн за період з 11.08.2008 року по 27.03.2013 року. Таким чином, предметом розгляду даної справи є вимоги щодо: - стягення пені за період з 28.03.2013 року по 30.10.2015 року у сумі 1172,84 грн (37959,74 36786,90); - стягення штрафу 500 грн (фіксована частина); - стягнення штрафу 1418,82 грн (процентна складова). Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, згоден на заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що з її пенсії примусово відраховують грошові кошти на користь банка за попереднім рішенням суду. Також пояснила, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки є пенсіонером та отримує доходи тільки у вигляді пенсії у розмірі 1180 грн, з яких проводиться примусове відрахування на користь банка. Заявила клопотання про застосування строку позовної давності та зменшення розміру пені у звязку із скрутним матеріальним становищем. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступні юридичні факти (обставини) та відповідні ним правовідносини. Відповідно до заявки №PLXRRX31600076 від 11.08.2008 року позивач отримала кредит у розмірі 4392,52 грн (а.с.6). Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 23.05.2013 року по справі №533/383/13-ц частково задоволено позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON]«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLXRRX31600076 від 11.08.2008 року, стягнуто 12279,71 грн боргу (а.с.4). Рішення набрало законної сили. За відповідним виконавчим листом відбувається утримання грошових коштів з пенсії відповідача на користь позивача (а.с.53,54). Станом на 30.10.2015 року сума боргу за тілом кредита складає 934,93 грн (а.с.68,69, 96-99). Позивач продовжує нараховувати на вказану суму боргу пеню. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягення пені підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обовязковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач неналежним чином виконує умови договору, має несплачену в строк заборгованість з тіла кредиту. Відповідно до заявки №PLXRRX31600076 відповідач зобовязався при порушенні зобовязань із погашення кредиту сплачувати Банку пеню, розмір якої зазначений в п.5.1. Умов за кожний день прострочки (а.с.6). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання пені, оскільки зобовязання залишається належним чином не виконаним (ст.ст.598, 599 ЦК України). Таким чином, позивач правомірно нараховує відповідачу пеню в розмірі, передабченому п.5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (надалі Умови) (а.с.7-9). Відповідач не заперечувала ознайомлення з вказаними Умовами. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд відхиляє посилання віповідача на сплив строку позовної давності, оскільки відповідно до п.5.5. Умов термін позовної давності щодо пені встановлено в 5 років. В той же час, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З довідки УПФУ в Козельщинському районі вбачається, що відповідач отримує пенсію в розмірі 1180,84 грн (а.с.58). З довідки Михайликівської сільської ради вбачається, що інших доходів відповідач не має (а.с.59). За виконавчим листом відбувається утримання грошових коштів з пенсії відповідача на користь позивача (а.с.53,54). Таким чином, відповідач фактично отримує доходи, які нижче прожиткового мінімуму для особи даного віку, що суд визнає обставиною, яке має суттєве значення. Крім цього, розмір пені значно перевищує розмір збитків позивача. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до суми 900 грн, що приблизно дорівнює сумі боргу за тілом кредиту. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03.09.2014 р. № 6-100цс14, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. В частині стягення штрафів 500 грн (фіксована частина) та 1418,82 грн (процентна складова), суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 5.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 5.3 Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 2,9%, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 35,32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial