Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

4 жовтня 2013року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПрАТ «ІРОКС» про визнання за ним права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позовну заяву мотивує тим, що 29.08.2011року між ним та ЗАТ «Ірокс», правонаступником якого є на даний час ПрАТ «Ірокс», в особі Генерального директора Микичака І.П. було укладено договір підряду №6/6 про участь у будівництві житла по [ADDRESS] із замовленням та безпосереднім фінансуванням будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] на 1-му поверсі, загальною площею 69,61кв.м вартістю 390773,00грн., яку відповідач зобов'язувався йому передати у 2011році. 17 липня 2013року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру, відповідно до якого загальна площа її складає 70,8кв.м. У відповідності до умов договору він сплатив повністю вартість цього житла. Однак відповідач, в порушення умов договору, не передав йому квартиру та не визнає його власником житла. 18 листопада 2013року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], з участю третьої особи ПАТ «Ірокс» про визнання спільної сумісної власності та визначення часток. Позовну заяву мотивує тим, що з 4 серпня 1979року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] 20 серпня 2011року між ЗАТ «Ірокс» та [PERSON] укладено договір підряду №6/6 та додатками про участь у будівництві житла на [ADDRESS] із замовленням та безпосереднім фінансуванням будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] на 1-му поверсі, попередньо загальною площею 69,61кв.м., вартістю 390773,00гривень. Повністю сплачені кошти на вказану квартиру у сумі 390773,00гривень були використані з доходів їхньої сім'ї, в тому числі і [PERSON], зароблених за час проживання у шлюбі. Однак, [PERSON] заперечує право дружини на вказану квартиру, оскільки як він вважає, що оскільки він заключив договір і вносив від свого імені кошти, то і вважає себе власником квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшли письмові заперечення з проханням слухати справу у відсутності представника відповідача, які долучені до матеріалів справи. Представник третьої особи Львівської міської ради, позивач [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву третьою особою суду подано не було, від представника позивача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшла заява про слухання справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] частково та про задоволення позову [PERSON] з таких мотивів. Судом встановлено, що 29.08.2011року між [PERSON]. та ЗАТ «Ірокс» в особі Генерального директора Микичака І.П., правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», було укладено договір №6/6 підряду у будівництві житла, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 70,8кв.м. З 4 серпня 1979року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON]. Повністю сплачені кошти на вказану квартиру у сумі 390773,00гривень були використані з доходів їхньої сім'ї, в тому числі і [PERSON], зароблених за час проживання у шлюбі. Згідно п.2.1. Договору, договірна вартість будівельно-монтажних робіт, на момент укладення договору становить 238089,00гривень в т.ч. ПДВ 20%, що обчислюється з розрахунку вартості 5700,00гривень за 1кв.м., що відповідає 41,77кв.м. Згідно п.2.5. Договору позивач зобов'язаний був сплатити 158688,00гривень до 10.10.2011року, 238089,00гривень до 20.04.2011року. Факт оплати позивачем відповідачу 390773,00гривень засвідчується довідкою №623/1 від 26 жовтня 2011року. Відтак, позивач повністю сплатив свій пайовий внесок, що становить 100% вартості об'єкту інвестування, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], відповідно до Договору №6/6 від 29.08.2011року. Отже, позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. Згідно п. п. 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити оформлення права власності на належний позивачу об'єкт інвестування (квартиру) та передати йому у власність. В порушення цих умов відповідач свого зобов'язання не виконав, не оформив право власності позивача на квартиру, не надав позивачу документів, на підставі яких позивач вправі був оформити та зареєструвати за собою право власності на свою квартиру [ADDRESS]. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої зобов'язання перед позивачами, відповідно до договору від 29.08.2011року, повністю не виконав. Відповідач не здав об'єкт будівництва в експлуатацію, не здійснив оформлення права власності [PERSON], [PERSON] на належний їм об'єкт інвестування - двокімнатну квартири [ADDRESS]. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована на 1-му поверсі будинку, її загальна площа становить 70,8кв.м. Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Згідно ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. з відповідними змінами, однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна до експлуатації, а саме ст.5 Закону: Об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав: 1.У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. 2.Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Виходячи з положень цієї статті, за інвестором (позивачем) не може бути визнано право власності на квартиру до введення будинку [ADDRESS] в експлуатацію. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, одним із способів захисту прав та інтересів може бути визнання права, в даному випадку на об'єкт інвестування. Частиною 1 ст.177 ЦК України передбачено види об'єктів цивільних прав, до яких належать речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. У постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктом і результатом інвестицій (об'єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Статтею 18 вказаного Закону передбачено гарантії прав суб'єктів інвестиційної діяльності, чітко обумовлено, держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об'єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально - побутового призначення в об'єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном. Частиною 2 статті 325 ЦК України встановлено, що фізичні особи можуть бути власниками будь - якого майна, за винятком окремих видів майна, які не можуть їм належати. Законодавчих обмежень щодо володіння майновими правами не встановлено. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на квартиру, закріпити свої майнові права на неї. Суд вважає, що позивачі, як інвестори, набули майнові права на об'єкт інвестування, ці права підлягають визнанню за ними. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати майнове право на спірну квартиру.

Outcome: partial