Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

30 липня 2019 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 21 травня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Одруження виявилося невдалим, вони з чоловіком перестали розуміти один одного, погляди на сімейне життя розійшлися. Більше чотирьох місяців вони з чоловіком проживають окремо. Вона із сином пішла проживати до своєї матері, оскільки спільне проживання з відповідачем стало неможливим та негативно впливало на малолітню дитину. Протягом цього періоду чоловік не цікавився ні нею, ні сином, перестав брати участь в утриманні та вихованні дитини. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] має постійну роботу та заробіток, повинен та може брати участь в утриманні власної дитини. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати. До початку судового засідання позивачка [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала частково, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 3/10 часток з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить розірвати шлюб та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 3/10 часток усіх своїх доходів (а.с. 22). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю у підтриманій позивачкою частині, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 21 травня 2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 07 (а.с. 6). Від шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с. 7). Як убачається\~з позовної\~заяви та\~з пояснень\~сторін, спільне життя у подружжя не склалось, вони перестали розуміти один одного, погляди на сімейне життя розійшлися. Більше чотирьох місяців позивачка та відповідач проживають окремо. Позивачка з сином пішла проживати до своєї матері, оскільки спільне проживання з відповідачем стало неможливим та негативно впливало на малолітню дитину. Протягом цього періоду відповідач [PERSON] не цікавився ні нею, ні сином. Сім`я розпалась остаточно і збережена бути не може. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені\~позивачкою та\~визнані відповідачем\~обставини, суд дійшов висновку про те, що сім`я розпалась остаточно та збережена бути не може. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON] , оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Син [PERSON] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Журавської сільської ради № 1097 від 2 вересня 2019 року (а.с. 24). Позивачка працює (а.с. 25), але її доходів не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, має інших утриманців або незадовільний стан здоров`я, суду не надано. Відсутня також інформація про матеріальне становище відповідача та його доходи, про наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких\~обставин суд\~приходить до\~переконання,\~що аліменти\~слід стягувати\~з батька\~дитини у\~розмірі трьох\~десятих часток його заробітку (доходу) у зв`язку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (30 липня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров`я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України необхідно\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивачки\~сплачений нею\~судовий збір\~за позовну\~вимогу про\~розірвання шлюбу\~у розмірі\~768\~гривні 40\~копійок (а.с.\~1,\~2). Оскільки згідно\~з п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору за\~позовну вимогу\~про стягнення\~аліментів,\~то відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України цей судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved