Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], доньки, [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви по досягненню двох малолітніх дітей повноліття та до припинення навчання повнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 08.04.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2018 року розірвано. За період спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Усі діти проживають разом з позивачем. Старший син, [PERSON] навчається у платному вузі за кордоном ([PERSON], м. Варшава, університет Лазарського), що потребує значних затрат. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому обсязі не надає, у звязку з чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.12.2018 р. до канцелярії суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зауважив, що кожного місяця на утримання дітей надає по 1000 грн. на кожну дитину, сплачує кошти на навчання в гуртках, курсах, на одяг, іграшки, організацію святкування днів народжень. Зауважив, що має мінливий дохід та сума аліментів по 3600 грн. на кожного з дітей є завеликою, відтак погодився сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що син є повнолітнім, а відтак має самостійно звертатись до суду з відповідним позовом. Зазначив, що деякі копії документів не завірено належним чином, тому вони не можуть вважатися доказами. Крім того позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування коштів у валюті на навчання старшого сина. 08.01.2019 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до ст.128 ч.11 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії 1-ФП №094922 від 10.11.2008 р.), [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії 1-ФП №094923 від 10.11.2008 р.), повнолітнього [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ФП №099097 від 19.05.1999 р.), які зареєстровані разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Повнолітній [PERSON], [INFO], навчається на денній формі навчання на факультеті міжнародних відносин Університету Лазарського ([PERSON]), термін навчання з 01.10.2018 р. до 30.09.2021 р. Згідно з додатком №1 до Договору про суми оплат, повязаних із навчанням та оплатою та за освітні послуги в університету Лазарському становить 3540,00 злотих (26083,13 грн.) ,за семестр. Витрати по оплаті навчання несе позивач. Відповідач мешкає окремо від дітей та приймає часткову участь в їх утриманні. При цьому з досліжених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що [PERSON] працює на посаді директора Комунального житлово-експлутаційного підприємства №24, крім цього займається підприємницькою діяльністю, жодних доказів того, що відповідач є непрацездатною особою, або стан здоровя перешкоджає йому нести свої аліментні зобовязання суду надано не було. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 1200,00 грн. на кожного, починаючи з дати подання позову, тобто з 29.10.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, а на повнолітнього сина 2500,00 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 29.10.2018 року і до припинення навчання. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: partial