overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

30.04.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.03.2006 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. Вони не підтримують подружні стосунки 6 років та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), сторони уклали шлюб 22.03.2006 року, який зареєстрований Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

30.04.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила суду, що дитина часто хворіє, а тому не має можливості працювати. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що на даний час офіційно не працює, підробляє та має мінливий дохід, надає допомогу дитині та щомісячно перераховує кошти приблизно в розмірі 500 грн., тому просив стягувати аліменти в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який розірвано 11.09.2014 року сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 650 грн. 00 коп. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

30.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.1995 р. вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис №77. Від шлюбу мають доньку Карину, [INFO] Сімейне життя не склалося, сторони не можуть знайти взаєморозуміння, на ґрунті чого виникають сварки та скандали. Позивачка вважає, що сімя розпалася і відновлювати стосунки вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернулася в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сімя вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сімї. З вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

30.04.2015 року позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з цивільним позовом до ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія», [PERSON]про відшкодування шкоди в порядку регресу. Вимоги мотивовані тим, що 16.09.2014 року в м. Києві на мості «Імені Потона»з вини відповідача [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - застрахованого в ПАТ «ПРОСТО-страхування» автомобіля «Volkswagen» /д.н.з. [NUMBER] / під керуванням [PERSON] і автомобіля «Renault» /д.н.з. [NUMBER]/ під керуванням [PERSON] Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen» /д.н.з. [NUMBER] / склала 2311 грн 68к. ПАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком у сумі 2311 грн 68к. Оскільки відповідачами у добровільному порядку зазначені кошти не повернуті, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом /а.с.1-3/. В судове засідання представник позивача не з'явився, завчасно надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав заявлені позовні вимоги та надав згоду на постановлення у справі заочного рішення /а.с.40/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи /а.с.69-70/. Про причини неявки до суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача або ж про відкладення розгляду справи не надавали. Слід зазначити, що виходячи із системного аналізу ст.27, 76, 77 ЦПК України на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Надсилання судових повісток поштою здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270. І крім випадків, встановлених у ст.78 ЦПК України у суду відсутній обов'язок розшукування боржника. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

30.04.2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, якій уточнила в попередньому судовому засіданні 26.05.2015 року, до відповідача [PERSON], у якому просила: визначити місце мешкання сина [PERSON], [INFO], разом з матерю; стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття; стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років у розмірі 250 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримала свої позивні вимоги. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Представник служби по справам дітей виконкому Бердянської міської ради Аліпова І.А. просила суд задовольнити позов. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного висновку: Сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 2013р. по 16.04.2015 р.. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Син мешкає разом з позивачем, що підтверджується поясненнями сторін . Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За сенсом вказаної статті, проміж сторонами повинний бути спір про визначення місця проживання дитини. Але відповідач не заперечує, щоб син [PERSON] проживав з позивачем, тому спора в наявності про визначення місця проживання дитини не існує. Якщо немає спору про визначення місця проживання дитини, то позовні вимоги в даній частині не відповідають вимогам ст. 161 СК України, а тому не підлягають задоволенню. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право має дружина, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Сторони погодилися про розмір аліментів на утримання позивача у сумі 250 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохлітнього віку, тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторони погодилися про розмір аліментів у твердий сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], до досягнення ним повноліття, тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 30.04.2015р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 01.05.2015р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

30.04.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 14.05.2006 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, не знаходять взаєморозуміння, тому у сім'ї часто виникають різного роду конфлікти та скандали, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, позивач має намір укласти шлюб з іншою жінкою, тому вважає, що їх шлюб носить формальний характер і продовження шлюбних відносин є недоцільним. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати та не надавити строку на примирення. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 14.05.2006 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивач має намір зареєструвати шлюб з іншою жінкою, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

30.04.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість 14933,23 грн.. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача таку. Представник позивача на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2010 року [PERSON]Б, уклав кредитний договір відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 21.04.2010 року заборгованість по кредиту складає в сумі 14933,23 грн., а саме: 5866,47 заборгованість за кредитом, 6479,46 грн. - заборгованість по процентам користування кредитом, 1400, 00 грн. заборгованість за пеню та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 687,30 грн. штраф (процентна складова). Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 526, 610, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Виходячи з цього суд вважає, що факт заборгованості відповідачем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

30.04.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] народився син [PERSON] [INFO]. Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача. Позивач не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, від держави щомісячно отримує допомогу на дитину в сумі 810 грн. В зв'язку з цим просить стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дружини лише в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, оскільки має невиконані кредитні зобов'язання. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), виданого 23.03.2015 року виконкомом Грінченківської сільської ради Охтирського району Сумської області, батьком якого є відповідач. Малолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою сільської ради від 28.04.2015 року. Статтею 84 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 80 частина 1 Сімейного Кодексу України визначає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, те, що відповідач має нормальний стан здоров'я, проходить службу на посаді інспектора 3-го державного пожежно-рятувального загону управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, інших утриманців крім дружини та дитини не має, а також те, що позивач не працює, оскільки доглядає за новонародженою дитиною, при цьому отримує від держави соціальну допомогу на дитину в сумі 810 грн. щомісячно та проживає у своїх батьків у сільській місцевості. Тому суд дійшов до висновку, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що на даний час складає близько 500 грн. виходячи з розміру заробітної плати відповідача. Положенням частини 1 статті 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно статті 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

30.04.2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2010 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину [INFO]. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинені вже рік. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати з відповідача просить не стягувати; прізвище залишити «[PERSON]». Причини неявки відповідача суду не відомі. Суд визнає причини неявки відповідача неповажними. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивачка просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

30.04.2020 позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 09.12.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства припинено. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу за спільною згодою в органах ДРАЦС. Ухвалою від 18.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. В судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач визнала позов у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09.12.2017 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 09.12.2017 серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу сторони не мають малолітніх та неповнолітніх дітей. Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала та також просить шлюб між ними розірвати то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved