Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

30.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог, зазначила що з 18.07.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з разом нею. З грудня 2018 року відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. 04.06.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши письмо відокази, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, 18.07.2003 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 220 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо утримання неповнолітнього сина не досягнуто, а отже аліменти на утримання дитини у відповідності до вимог Глави 15 СК України повинні бути стягненні за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другоїстатті 155 СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням встановленого, суд вважає, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дитині, з визначенням аліментів у розмірі саме 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Доказів зі сторони [PERSON] про його тяжкий матеріальний стан, або інших доказів, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, суду не надано. Згідно ст.141 ч.6 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial