Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

5 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно його батька, який помер [INFO] в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, що складається з земельної частки (паю) в розмірі 2,24 га, яка перебуває у колективній власності «Корпорація «Липівка» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0379560, виданий 26 серпня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 159). Позов [PERSON] обґрунтував наступним. [INFO] помер [PERSON], який доводився йому батьком. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) площею 2,24 га та житлового будинку. Позивач [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем майна спадкодавця за законом. Крім нього спадкоємцем також залишився [PERSON], яка на спадщину не претендує та від неї відмовилася. Також позивач зазначає, що фактично спадщину прийняв протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, зокрема житловим будинком. Однак право на спадкове майно, а саме земельну частку належним чином оформити не вдалося через скрутне матеріальне становище. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу за його позовом слухати у його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача- Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути за відсутності представника. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини -це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом установлено, що [INFO] у смт Вапнярка Томашпільського району помер [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) в розмірі 2,24 га, яка перебуває у колективній власності «Корпорація «Липівка» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0379560, виданий 26 серпня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 159). Згідно довідки Липівської сільської ради Томашпільського району № 185 від 18.03.2014 року після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишився його син [PERSON], який на протязі шести місяців після смерті батька спадщину прийняв. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). Таким чином, оскільки [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON], тобто спадщину прийняв та набув прав та обов'язків спадкодавця, тобто придбав спадщину, суд уважає визнати за ним право власності на майно, що є предметом позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved