Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

29.07.2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в якому просили визнати [PERSON] , [INFO] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Однак, за вказаною адресою не проживають з вересня 2009 року без поважних причин. Крім того, відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей у квартирі не мають. Також, з самого моменту реєстрації відповідачі не проживали у даній квартирі, зв`язок з ними відсутній, точне місце їх перебування позивачам не відоме. Позивачі позбавлені можливості в позасудовому порядку зняти відповідачів з місця їх реєстрації. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивачі не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечували. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою, виданою Житлово-комунальним підприємством «БРИЗ» № 1092 від 11.07.2019 року та копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 06.08.1996 року Право власності позивачів на квартиру [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу від 03.07.2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 5925, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19458710 від 08.07.2008 року. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживають з вересня 2009 року, спірною житловою площею не користуються, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несуть, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 05.07.2019 року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] у жилому приміщенні спірної квартири, понад п`ять років без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин більш строків, встановлених ст. 71 ЖК України. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачами та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше п`яти років, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , та підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved