Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

29 вересня 2019 року позивач [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] борг в сумі 2000 доларів США, 100 доларів США за користування сумою боргу та три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі - 3065,20 грн. В обґрунтування зазначила, що відповідач [PERSON] 09 вересня 2017 року звернулась до неї з проханням надати їй в борг певну грошову суму, а саме 2000 доларів США у зв`язку з фінансовими труднощами, строком на 3 дня, тобто до 12 вересня 2017 року. Вона надала на це свою згоду та вони з відповідачем по справі склали простий договір займу на бланку угоди про завдаток. Досягнувши взаємної згоди, позивачка передала відповідачу вищевказану грошову суму, а саме 2000 доларів США, про що свідчить письмовий договір. Крім того, у тексті вказаного договору вказано, що за користування зазначеною грошовою сумою відповідач має сплатити їй відсотки у розмірі 100 доларів США. Вказані гроші відповідач [PERSON] повинна була повернути їй 12 вересня 2017 року, але після настання вказаного строку відповідач по справі свої зобов`язання за договором позики не виконала, грошову суму їй не повернула. Станом на 25 вересня 2019 року сума боргу, що не повернута відповідачем, складає 2000 доларів США, а також відсотки за користування вказаною сумою - у розмірі 100 доларів США. Таким чином, всього відповідач зобов`язана повернути їй грошову суму у розмірі 2100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України на 25 вересня 2019 року складає 51086 гривень 70 копійок (1 долар США = 24,327 гривень України), а також три відсотки річних за весь час прострочення з 12.09.2018 року по 25.09.2019 року (день подання до суду позову) в сумі 3065,20 грн. із розрахунку: (51086 гривень 70 копійок х (3% : 12) х 24 місяця : 100). Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено його право на пред`явлення зустрічного позову. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала у встановлений судом строк, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд за її відсутності суду не надала, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача судом вирішено питання про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року [PERSON] надала, а [PERSON] отримала у борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США та зобов`язалася повернути борг до 12 вересня 2017 року, що підтверджується оригіналом договором завдатку. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших\~актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Позивачем надано до суду на підтвердження укладання договору позики письмовий документ, що складений на друкованому бланку договору завдатку, але за своїм змістом фактично є договором позики, містить всі необхідні складові, суму коштів, обумовлені сторонами проценти за користування коштами, а також підписи обох сторін. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов`язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за договорами позики не були виконані в повному обсязі, грошові кошти не повернуті та підлягають до стягнення в судовому порядку. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Договором позики встановлений розмір процентів за користування позикою - 100 доларів США, які відповідач зобов`язалася сплатити за користування грошовими коштами (а.с.6). Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, то позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 2000 доларів США, а також 100 доларів США в якості відсотків за користування коштами, та 3% річних, які розраховані позивачем від загальної суми 2100 доларів, з чим суд не може погодитись з наступних підстав. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, право кредитора на пред`явлення вимоги до боржника про сплату три проценти річних від простроченої суми виникає виключно у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сторони домовились про розмір процентів у договорі, що складає 100 доларів, позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення окрім вказаного розміру процентів ще й 3% річних, у зв,язку з чим в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача кошти за договором позики від 09.09.2017 в розмірі суми основної заборгованості 2000 доларів США, а також відсотків в розмірі 100 доларів США, а разом 2100 доларів США, що еквівалентно 51086,70 грн. відповідно курсу Національного банку України станом на 25.09.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справі суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, позивачем додано квитанцію №77 про сплату 1000 грн. за надання правової допомоги зі складання позовної адвокатом Жуковим О.А. від 24 вересня 2019 року і суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial