Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

29 липня 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] [PERSON] відділу ДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області про визнання договору дійсним, визнання права власності та зняття арештів за наступних обставин. 17 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідач продав позивачу автомобіль марки BMW, модель 325, 1986 року випуску, номер шасі (кузова, рами) №\~WBAAE710901889725, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер 18031OK, зареєстрований МРЕВ-2 УДАІ УМВС ГУМВС України в Одеській області 14 грудня 2001 року. Тривалий час, у порушення умов договору відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального оформлення угоди та зняття автомобілю з обліку в органах МРЕВ ДАІ для його переоформлення на імя позивача. При зверненні до сервісного центру МВС України з метою зняти автомобіль з реєстрації, позивачу було відмовлено з підстав ненадання належних документів на підтвердження правомірності придбання транспортного засобу, а саме нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Крім того, в сервісному центрі МВС України позивачу було повідомлено про наявність обтяжень на зазначений автомобіль, які обмежують його у праві на розпорядження зазначеним автомобілем. В звязку з чим, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, визнати дійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17 грудня 2011 року, визнати право власності на зазначений автомобіль, скасувати постанови про накладення арешту та оголошення розшуку зазначеного автомобілю, звільнити автомобіль з-під арешту, зняти розшуки з автомобілю, виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про обтяження майна [PERSON], в частині, що стосується зазначеного автомобілю, виключити з баз даних РІІС та НАІС «Автомобіль» записи про арешти та розшуки щодо автомобіля. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві та надали суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю.. Відповідач [PERSON] позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання і реєстрації за [PERSON] права власності на автомобіль не заперечувала, та також надала заяву з проханням рогзшлянуьти справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] відділ ДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] за таких обставин. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання права. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 17 грудня 2011 року між [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, у простій письмовій формі було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до положень п. п. 1.1. та 1.2. зазначеного Договору [PERSON] продала [PERSON] автомобіль марки BMW, модель 325, 1986 року випуску, номер шасі (кузова, рами) №\~WBAAE710901889725, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер 18031OK, зареєстрований МРЕВ-2 УДАІ УМВС ГУМВС України в Одеській області 14 грудня 2001 року. Згідно п. 1.6. Договору купівлі-продажу транспортного засобу [PERSON] та [PERSON] домовилися нотаріального посвідчити цей Договір після виконання ними умов передбачених п.п. 2.1., 2.2., 3.1.5., 3.1.6. цього Договору, але не пізніше одного року з моменту його підписання. Умовами п.п. 2.1., 2.2. зазначеного Договору встановлювалися обовязки [PERSON] та [PERSON] стосовно оплати ціни автомобілю та оформлення підтвердження факту повного розрахунку відповідною розпискою від 17 грудня 2011 року, копію якої було долучено до матеріалів справи. Факт отримання грошових коштів в рахунок оплати ціни автомобілю та передачі спірного автомобілю позивачу у володіння підтверджується також поясненнями відповідача [PERSON] Положеннями п.п. 3.1.5., 3.1.6. Договору від 17 грудня 2011 року закріплено обовязки [PERSON], як продавця, щодо вчинення всіх необхідних дій для зняття автомобілю з обліку в державних органах МРЕВ ДАІ для його переоформлення на імя [PERSON] Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] ухилялася від виконання своїх обовязків, закріплених у п.п. 3.1.5., 3.1.6. Договору від 17 грудня 2011 року, та від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу транспортного засобу. В звязку з чим, позивач звернувся до сервісного центру МВС України з метою зняття автомобілю з реєстрації, проте йому було відмовлено з підстав ненадання належних документів на підтвердження правомірності придбання транспортного засобу, а саме нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Так, згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, для проведення перереєстрації спірного автомобілю в якості документу, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, необхідно надати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відтак, у суду є всі підстави вважати, що між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17 грудня 2011 року у передбаченій для даного виду правочинів письмовій формі. Приписами ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Суд дійшов висновку, що укладення Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17 грудня 2011 року, і досягнення [PERSON] та [PERSON], як сторонами цього Договору, згоди щодо усіх істотних його умов, здійснення позивачем повної оплати по такому договору та її отримання відповідачем, а також фактичне передання позивачу транспортного засобу по такому договору, свідчить насамперед про вчинення між позивачем та відповідачем відповідного правочину щодо переходу прав власності на спірний автомобіль. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Приписами ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Усі зобовязання за договором купівлі-продажу транспортного засобу позивачем були виконані в повному обсязі, ніяких претензій з боку відповідача не надходило, а відсутність належних правовстановлюючих документів на автомобіль істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] в частині визнання дійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17 грудня 2011 року та визнання права власності на зазначений автомобіль належить задовольнити. Стосовно заявлених позовних вимог про скасування постанов про накладення арешту та оголошення розшуку зазначеного автомобілю, звільнення автомобілю з-під арешту, зняття розшуків з автомобілю, виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження майна [PERSON], в частині, що стосується зазначеного автомобілю, виключення з баз даних РІІС та НАІС «Автомобіль» записів про арешти та розшуки щодо спірного автомобілю, суд вважає за можливе задовольнити зазначені вимоги виходячи з наступного. Під час звернення позивача до сервісного центру МВС України з метою переоформлення автомобілю йому повідомили про наявність наступних обтяжень на спірний автомобіль: - розшук, оголошений постановою, винесеною першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби; вих. № 38569 від 04.10.2012 року; примітки: борг у сумі 336969,92 грн. на користь ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК»; - розшук, оголошений постановою, винесеною першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби; вих. № 09.3-1964 від 26.03.2014 року; примітки: борг у сумі 4010,30 грн. на користь УПФУ В/Л Ф-3340-У; - розшук, оголошений постановою, винесеною першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби; вих. № 09.3-2785 від 29.04.2014 року; примітки: борг у сумі 12164 грн. на користь ДПІ вимога Ф-190-У; - арешт, накладений постановою, винесеною першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби; вих. № 13749 від 10.04.2014 року; примітки ВП 42640974. Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться наступні записи: - Запис №1, зареєстрований 08 квітня 2014 року №\~14290370, згідно якого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відомості про арешт рухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 31 січня 2014 року Першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №\~41538821. Обєктом обтяження є все рухоме майно; - Запис №2, зареєстрований 18 квітня 2014 року №\~14315124, згідно якого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відомості про арешт рухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 09 квітня 2014 року Першим [PERSON] відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №\~42640974. Обєктом обтяження є все рухоме майно. Як встановлено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений ст. 317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод» кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначені вище обтяження обмежують позивача у праві на розпорядження автомобілем, власником якого він є, і в кінцевому підсумку означають порушення його прав, як власника, що є недопустимим відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, які встановлюють та гарантують непорушність права власності. Як закріплено положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як передбачено ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Усі зобовязання за договором купівлі-продажу транспортного засобу позивачем були виконані в повному обсязі, ніяких претензій з боку відповідачів не надходило, а відсутність належних правовстановлюючих документів на автомобіль та наявність обтяжень на ньому істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Таким чином, зазначені арешти підлягають скасуванню, а записи про них у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та базах даних РІІС та НАІС «Автомобіль» підлягають виключенню. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що порушене право [PERSON], як власника транспортного засобу, підлягає захисту, та позовну заяву належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved