Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

29.08.2019 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Департаменту служб у справах дітей, в якому просить повернути їй на виховання її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яких рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.10.2018 р. було тимчасово відібрано у позивача без позбавлення батьківських прав та припинити стягнення з позивача аліментів на утримання малолітніх дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.10.2018 р. було тимчасово відібрано у позивача без позбавлення батьківських прав та припинити стягнення з позивача аліментів на утримання малолітніх дітей. На теперішній час причини, які перешкоджали належному вихованню нею дитини відпали. Вона змінила своє ставлення до виховання дітей, змінила місце проживання, орендує двокімнатну квартиру, офіційно працевлаштована та має постійний регулярний дохід. Ухвалою суду від 06.09.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх при підготовчому розгляді, враховуючи визнання позову відповідачем, просила залучити додаткові докази, які характеризують її х позитивного боку та підтверджують її позицію щодо можливості належним чином піклуватися про своїх дітей. Представник відповідача - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та враховуючи, що мати змінила своє ставлення до виконання батьківських прав по відношенню до своїх дітей, позовні вимоги визнала в повному обсязі, подала письмовий висновок щодо доцільності повернення малолітніх дітей на виховання та спільне проживання матері. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести підготовчий розгляд справи. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положенням ст..206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2013р. народження. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.10.2018 р. ухвалено відібрати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] та батька, [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на час перебування їх у державному закладі та вирішено передати дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який виконує функції органу опіки та піклування. Вищевказане рішення прийнято з підстав ухилення матері та батька діетй від виконання обовязку по вихованню дитини. Частиною третьою статті 170 СК України передбачено, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На даний час мати малалітніх дітей звернулась до суду з позовною заявою про повернення їй дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відпали причини, які були підставою для їх відібрання. Так, згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 04.11.2019 р., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з виниклою безпосередньою загрозою їх життю та здоров`ю, 21.03.2018 р . були влаштовані до КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова», де перебувають до теперішнього часу. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради були запрошені батьки малолітніх. [PERSON] пояснила та надала документи стосовно того, що на даний час вона винаймає житло, яке відповідає санітарно- гігієнічним нормам, постійно працює в клінінговій компанії, має висновок психіатра про відсутність ознак психопатичного розладу у поведінці та позитивну характеристику від дільничного інспектора за місцем проживання. Батько, [PERSON] на засідання Комісії не з`явився. Спеціалістами ССД по Київському району проведено обстеження житла, яке згідно договору оренди від 30.12.2018 [PERSON] винаймає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання це двокімнатна квартира з необхідними меблями, побутовою технікою. Для дітей відведені окремі спальні місця, письмовий стіл. Житло з косметичним ремонтом. Враховуючи вищезазначене, а також те, що у дітей з матір`ю склались теплі, довірливі стосунки, Комісія вважає за доцільне повернення малолітніх дітей на виховання матері, [PERSON] . Відповідно дост.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. На підставі викладеного, суд вважає, що повернення малолітніх дітей до матері [PERSON] відповідає їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки при поверненні дітей матері відпадає необхідність і в стягненні аліментів на утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved