Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

29.09.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування пред`явленого позову позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності, серії [NUMBER] , виданого 26.11.2007 року виконавчим органом Київської міської ради Головного управління житлового забезпечення, є власником квартири [ADDRESS] . 18.01.2008 року між сторонами було укладено шлюб, у зв`язку з чим позивачем було надано згоду на проведення державної реєстрації місця проживання відповідача у зазначеній квартирі. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року шлюб розірвано. Таким чином, на думку позивача, після розірвання шлюбу правові підстави користування житловим приміщенням відповідач втратив. Орієнтовно з 01.08.2017 року відповідач в квартирі разом з нею не проживає, про що складено відповідний акт № 17/09-1 від 17.09.2021 року. Крім того, відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Всі витрати несе лише позивач. Посилається на те, що, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а саме відмовляється здійснювати процедуру зняття з реєстрації місця проживання, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін та призначено судове засідання. У судове засідання сторона позивача подала заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги сторона позивача підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується виданим свідоцтвом про право власності від 19.11.2007 року № [NUMBER] . 18.01.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року було розірвано. За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі з 22.03.2011 року. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження викладених вище обставин стороною позивача надано копію акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 17/09-1 від 17.09.2021 року, за підписами голови правління, ревізора та керуючої ОСББ «Родинна оселя» - [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , з якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ,починаючи з 01.08.2017 року, фактично не проживає. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Суд приходить до висновку, що, оскільки [PERSON] як колишній член сім`ї власника тривалий час, тобто, понад року, не проживає в квартирі [ADDRESS] , не оплачує житлово-комунальні послуги, то підстав для збереження за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, не встановлено. Враховуючи викладене, відповідач є таким, що втратив право користування квартирою, що належить на праві власності позивачу, але, будучи зареєстрованим за її адресою, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, а, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про, серед іншого, позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved