Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

29.11.2017 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON], [INFO]. За життя померла зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла позивачці. Позивачка не може оформити право на спадщину на житловий будинок із-за відсутності документів на право власності. Крім того, дане господарство відносилося до колгоспного двору. Колгоспні двори існували до 15.04.1991 р. Станом на 15.04.1991 р. у дворі проживали: дід позивачки [PERSON], [INFO], - голова двору, який помер [INFO]., бабуся позивачки [PERSON], [INFO], - дружина голови двору, яка померла [INFO], батько позивачки [PERSON], [INFO], - син голови двору, який помер [INFO]., мати позивачки [PERSON], [INFO], - невістка голови двору, яка померла [INFO], сестра позивачки [PERSON], [INFO], - онука голови двору та позивачка. Кожному належало відповідно по 1/6 частці у майні колгоспного двору. Самовільних будівель немає, будинок збудовано в 1965 році, загальна вартість будинку з господарськими спорудами становить 107980,00 грн. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не має можливості, оскільки відсутні документи на право власності. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що за життя її бабуся склала на неї заповіт на все належне їй майно. Після смерті бабусі позивачка звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак через відсутність свідоцтва про право власності на житловий будинок нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також пояснила, що відповідачка є її рідною сестрою, їх батько помер [INFO]., а мати - [INFO]. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] після смерті її бабки. 15 грудня 2017 року введений в дію Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» згаданого Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Зазначена справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою із погосподарської книги № 4 за 1991-1995 рр., виданою Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 10.10.2017 р. № 1124, доводиться, що в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова господарства, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO] - внука, [PERSON], [INFO] - внука. [PERSON] померла [INFO] у віці 26 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 2 жовтня 1997 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 2 жовтня 1997 р. Раковецькою сільською радою Народних депутатів Городенківського району івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14 від 05 травня 2009 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05 травня 2009 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В господарстві по [ADDRESS] на час смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO], яка 15.07.2010 р. вибула в м. Одеса, та внука [PERSON], [INFO], що доводиться випискою із погосподарської книги № 4 за 2006-2010 рр., виданою Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 10.10.2017 р. № 1124. Копією спадкової справи № 848/2009 р. р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С., стверджено, що [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], що складається з житлового будинку та земельної ділянки. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22003888, виданого 03.11.2009 року Городенківською районною державною нотаріальною конторо доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 48379502 (номер у нотаріуса 848), спадкодавець - [PERSON], дата смерті [INFO]. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом. За заповітом, посвідченим 03 лютого 2017 р. секретарем Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками, що належать до нього, за адресою [ADDRESS]; грошові заощадження; земельні ділянки (паї) за державними актами на її ім'я серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], майнові паї і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 13 лютого 2017 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 лютого 2017 р. Виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. В господарстві по [ADDRESS] на час смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: син [PERSON], [INFO], та внука [PERSON], [INFO], що доводиться випискою № 1124 від 10.10.2017 р. із погосподарської книги № 4 за 2016-2018 рр., та довідкою № 1119 від 09.10.2017 р., виданними виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] у віці 50 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 18 квітня 2017 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 квітня 2017 р. виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Оскільки позивачка [PERSON], спадкоємець за заповітом померлої [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON] не встановлено. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 17.10.2017 р. № 1922/02-31 слідує, що [PERSON], 1994 р.н. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], так як у спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8181 від 16.08.2017 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 28.09.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1965 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1960, 1985 роках. Як вбачається із висновку ЕТВО «Придністров'я» про вартість майна, складеного на підставі договору № 320 від 03.10.2017 р., ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS], станом на 10 жовтня 2017 р. становить 107980 грн. Довідкою № 1121, виданою 09.10.2017 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що [ADDRESS], де проживала та була зареєстрована [PERSON], 1938 р.н., яка померла [INFO], перейменована на [ADDRESS]. За домогосподарством [PERSON], 1938 р.н., яка померла [INFO], а/з № 4 в [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 1119, виданою 09.10.2017 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на житловий будинок, спадкоємець за заповітом [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1221, 1223, 1268-1270, 1296, 1297 (2003 р.) ЦК України,

Outcome: approved