Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

30.09.2019 заявник звернувся до суду із заявою у якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право спільної власності на житло громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах вересня 1998 року виконавчим комітетом Деснянської районної ради, відповідно до розпорядження ( наказу)від 14 вересня 1998 року за № 2058. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в передбаченому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 1998 року виконавчим комітетом Деснянської районної ради, відповідно до розпорядження (наказу) від 14 вересня 1998 року за № 2058 було видано свідоцтво про право спільної власності на житло громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. 16 серпня 2001 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівський області заявнику було видано паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , в якому прізвище заявника в перекладі з російської мови « [PERSON] » було зазначено на українській мові прізвище « [PERSON] ». Розбіжність у написанні прізвища заявника в паспорті та свідоцтві про право спільної власності на житло створює перешкоди у розпорядженні своєю власністю на власний розсуд. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved