Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

29.12.2015 року до Гадяцького районного суду Полтавської області із позовною заявою звернулась позивач та просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір № 227884 від 04 червня 2014 року та додатки до нього, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» та [PERSON] Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» на користь [PERSON] завдані матеріальні збитки у вигляді сплаченої нею винагороди за фактично невиконану роботу у сумі 1 494,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 червня 2014 року між нею та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 227884 про надання їй в позику грошових коштів в загальному розмірі 10 000,00 грн. під проценти. Позивач вважає, що даний договір є недійсним, оскільки на той час їй вкрай були потрібні кошти на перекредитацію, а вона перебувала у тяжкому матеріальному становищі, тому вирішила отримати позику в розмірі 10000 грн. у вищевказаній в рекламі установі. Таким чином, єдиною метою її візиту в компанію «Гранфінресурс» («Альянс-Україна») було отримання позики під низький процент. Вона записала адресу і через декілька діб, а саме: 04.06.2014 року прийшла до офісу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» за адресою м. Полтава, вул. Комсомольська, 28. В офісі перебували кілька менеджерів вдягнені в офісні однострій і одна з них, звернулася до неї з запрошенням сісти на стілець та розповісти їй мету її візиту. Вона розповіла свою життєву ситуацію і її запевнили, що дійсно вони можуть надати їй позику, але для цього потрібно сплатити первісний внесок, як підтвердження її платоспроможності та укласти з ними після цього відповідний договір. Вона їй надала реквізити, за якими вона повинна була сплатити перший внесок у розмірі 650 грн. В той же день 04.06.2014 вона сплатила суму, зазначену у наданій їй квитанції Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс», а саме 650 грн. та підписала договір № 227884 від 04.06.2014, згідно якого, як її запевнили, вона отримає кошти у сумі 10000 грн. При цьому при підписанні договору вона не вичитувала його, а лише підписала. На час підпису вказаного договору та додатків до нього вона вважала, що підписує типовий договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб та видачу позики. Крім того, вона є людиною не обізнаною в тонкощах юриспруденції, а запропоновані для підпису документи були на семи аркушах та набрані дуже дрібним шрифтом. Після цього її запевнили, що протягом трьох-п`яти днів вона отримає на наданий нею рахунок кошти в розмірі 10\~000 гривень. При цьому до вказаної дати гроші вона не отримала, а їй в телефонному режимі запропонували сплатити черговий місячний платіж, як це передбачено договором, про що її було проінформовано та надано квитанцію до сплати. Вона зробила декілька щомісячних внесків на суму 844 грн. Після того, як вона втратила останню надію отримати позику та звернулась до фахівців з права за консультацією, які їй пояснили, що вона стала якимось учасником програми діяльності «Альянс-Україна» (додатки №1 та №2) і вона може отримати згідно договору не гроші в сумі 10\~000 грн. в якості позики, а лише той товар (розділ «Товар» додатку №1), про який вона навіть і речі не вела, оскільки вона хотіла отримати гроші в чистому вигляді і при тому не пізніше вказаної дати. Насправді ж виявилось, що ні до 09.06.2014 року через пять діб, як її повідомили, що як тільки її офіційно зареєструють учасником програми діяльності «Альянс-Україна» та в накопичувальному фонді зявиться необхідна сума коштів, ні до сьогоднішнього дня коштів вона не отримала, але щодо дати, коли це все станеться, в договорі та додатках до нього взагалі нічого конкретно не вказано. А кошти, сплачені нею відповідачу в розмірі 650 грн. це не первісний внесок в рахунок майбутніх платежів за позикою, а одноразовий комісійний платіж, який нікуди не враховується. Також, її навмисно консультантом було введено в оману, а саме: їй було повідомлено, що за програмою «Альянс - Україна» вона отримає необхідну їй позику впродовж 3-5 діб, але як їй стало відомо пізніше ТОВ «Гранфінресурс» не надає позик, а займається тільки адмініструванням коштів учасників програми, ця інформація є такою, що вводить в оману. На її вимогу позивачу не було надано інформацію про отримання дозволу на отримання позики, а саме: консультант ТОВ «Гранфінресурс» не повідомила її, що кількість дозволів у межах реєстру встановлюється ним із урахуванням фонду, сформованого до дати проведення заходу з розподілення фонду групи. Фонд групи формується за рахунок внесків усіх учасників групи. У випадку, коли у визначений строк проведення заходу, коштів які утворюють фонд групи не вистачило на один захід, тоді накопичена сума включається до фонду групи на наступний захід. Отже, формування фонду групи, з якого надається позика залежить не лише від конкретного учасника групи, а від усіх її учасників, крім того її було введено в оману процентною ставкою, а саме: якби вона отримала позику, то мала б платити не 7% як вказано у договорі, а фактично 17 %. Таким чином, консультант ТОВ «Гранфінресурс» знову повідомив їй неповну інформацію, також у рекламних оголошеннях і первинних консультаціях ТОВ «Гранфінресурс» замовчує про необхідність обовязкової сплати комісійного внеску та адміністративного платежу. Інформація про те, що ТОВ «Гранфінресурс» 11 років, теж є неправдивою і істотно виплинула на наміри позивача звернутись за позикою безпосередньо в ТОВ «Гранфінресурс». Якщо б консультації і рекламна продукція містили у собі правдиву інформацію, позивачка ніколи б не звернулася до ТОВ «Гранфінресурс» за позикою. Станом на дату подання даної позовної заяви ніякої позики від відповідача вона так і не отримала. Позивач вважає, що їй нанесені прямі матеріальні збитки відповідачем у сумі 1494 грн. у вигляді сплати одноразового комісійного платежу та декілька щомісячних внесків. Враховуючи наведене вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. У судове засідання позивачка [PERSON] з'явилась, позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що 04 червня 2014 року між нею та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 227884 про надання їй в позику грошових коштів в загальному розмірі 10 000,00 грн. під проценти. Вона сплатила перший внесок у розмірі 650 грн. в той же день (04.06.2014), потім зробила декілька щомісячних внесків на суму 844 грн., але грошові кошти так і не отримала. Тому, просила визнати договір та додатки до нього, укладений між нею та ТОВ «Гранфінресурс» визнати недійсним та стягти на її користь збитки, завдані її відповідачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. ст.\~11,60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, 04 червня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 227884 з додатками про надання їй в позику грошових коштів з метою отримання на умовах діяльності програми «Альянс Україна» позики у розмірі 10 000,00 грн. під проценти (а.с. 3-8). Перед підписанням даного договору, на вимогу представника ТОВ «Гранфінресурс», позивачкою було сплачено на рахунок даного відповідача одноразовий комісійний внесок у розмірі 650 грн. для отримання позики (а.с.9). Після цього був укладений (підписаний) вищевказаний договір, з умовами якого її не ознайомили. Протягом пяти днів до 09.06.2014 року, ніякої позики від ТОВ «Гранфінресурс» [PERSON]\~\~не отримала. 13.10.2014 року [PERSON] звернулась до Полтавської обласної правозахисної організації «Наше Право» та уклала з ними договір про надання юридичних і консультаційних послуг. При укладенні даного договору ТОВ «Гранфінресурс» ввів [PERSON] в оману та порушив її права як споживача. Оскільки грошові кошти в сумі 650,00 грн., як одноразовий комісійний внесок для отримання позики, вона сплатила ще до підписання договору № 227884 від 04.06.2014 року. Крім того, з умовами даного договору до його підписання, що взагалі не передбачають надання ТОВ «Гранфінресурс» [PERSON] будь-яких грошових коштів в позику, її не ознайомили. Станом на дату подання даної позовної заяви ніякої позики від відповідача позивач так і не отримала. ТОВ «Гранфінресурс», займаючись підприємницькою діяльністю з надання фінансових послуг, зобов'язалось надати право на отримання грошових коштів [PERSON], що уклала спірний договір як договір позики в якості споживача та не розуміла, що стала учасником реєстру, який сформовано за рахунок інших споживачів, які уклали такі ж самі договори. Предмет спірного договору полягає у тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а ТОВ «Гранфінресурс» формує реєстри учасників програми «Альянс Україна», метою яких є придбання товару або відповідної суми у позику, зазначеної у Додатку №1 до Договору (а.с.4). Учаснику присвоюється номер реєстру. Коли Фонд реєстру є достатнім, адміністратор організує комітет по розподілу грошового фонду (ст. 4 Додатку № 2 до Договору) (а.с.6). Учасник набуває право брати участь у найближчому заході по розподілу грошового фонду після сплати чергового загального платежу ( п. 4.1 ст. 4 Додатку №2 до Договору) (а.с.6). Дозволи на отримання відповідних сум у позику надаються у кількості, встановленій адміністратором, із врахуванням Фонду Реєстру, сформованого не пізніше одного календарного дня до дати проведення Заходу (п.4.5. ст.4 Додатку №2 до Договору) (а.с.6). Однак, ні в договорі, ні додатках до нього не передбачено строків та (або) термінів отримання учасником позики, не передбачено будь-якої відповідальності ТОВ «Гранфінресурс» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником позики. Натомість договором передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору або не сплати запропонованих адміністратором платежів, учасник позбавляється права на придбання позики, втрачає сплачений адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході (п. «а» п. 5.2. ст. 5 Додатку №2 до Договору) (а.с.6). Таким чином, позивач сплатив кошти за можливість одержання права на отримання позики, яку ТОВ «Гранфінресурс» без залучення власних коштів формувало за участі групи інших клієнтів (споживачів), за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на отримання позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи. Умови цього договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, отже, ТОВ «Гранфінресурс» здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання товару/позики формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів даного товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3\~ст. 215 ЦК України\~у разі, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1, ч. 2\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. З положень ч.1 п.7, ч.3, ч.6\~ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~вбачається, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до позиції Вищого Спеціалізованого Суду України, яка викладена в інформаційному листі №10-729/0/4-12 від 28.05.2012 року, у разі, якщо позов пред'явлено з підстав недійсності договору по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах через невідповідність вимогам\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~(наявність пірамідальної схеми), суд у кожному конкретному випадку досліджує подані йому докази та перевіряє чи укладено правочин, предметом якого є надання послуг. Якщо суд встановлює, що діяльність відповідача підпадає під ознаки п.7 ч. 3\~ст.19 вказаного Закону, то відповідно до ч.6\~ст.19 цього Закону такий правочин є недійсним. Відповідно до ч.1\~ст.216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч.3\~ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Таким чином, вищенаведені правові норми встановлюють недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Отже, у разі якщо споживач сплачував кошти не за сам товар/позику, а за можливість одержання права на купівлю товару/отримання позики, а суб'єкт підприємницької діяльності без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару/отримання позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності відповідної системи, укладений між сторонами договір не є угодою про посередницьку діяльність; діяльність підприємця з реалізації такої системи є такою, що вводить споживача в оману (постанова Верховного суду України від 23 травня 2012 року у справі №6-35 цс 12). Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача оскільки відповідачем ТОВ «Гранфінресурс» дійсно були суттєво порушені права споживача, а саме: при укладенні договору № 227884 від 04.06.2014 року ТОВ «Гранфінресурс» діяло недобросовісно, внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні позивача в оману як споживача шляхом залучення її коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Умови даного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved