Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

30 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 27 серпня 2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява, якою позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання з ним спілкуватися та не приймає участь в його вихованні протягом останніх десяти років. Позивачка самостійно виховує і матеріально забезпечує дитину. Сторони в судове засідання не зявились. До суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідача було повідомлено про розгляд справи, в порядку до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 10 вересня 1997 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем, [PERSON], зареєстровано шлюб. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, шлюб було розірвано 30 квітня 2004 року Центральним районним судом м. Сімферополь (а.с.4,5). Після розірвання шлюбу син, [PERSON], проживає з позивачкою (а.с.16). Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться син, а батько не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як убачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно із положеннями статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду та до повноліття дитини, чи зміни матеріального стану платника аліментів. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved