Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

4 січня 2016 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося в суд з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог просили стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послугу з централізованого опалення, посилаючись на те, що вони є постачальниками теплової енергії в квартиру [ADDRESS], де зареєстровані та проживають відповідачі. Обовязки по наданню теплової енергії виконують належним чином, надаючи відповідачу теплову енергію в тому числі за період з жовтня 2010 року по квітень 2013 року в повному обсязі та належної якості, проте відповідачі ухиляються від своєчасного проведення розрахунків за спожите тепло мотивуючи самовільним відключенням від централізованого опалення, що призвело до утворення заборгованості, загальний розмір якої за відповідний період становить 4 076 грн. 19 коп., яку просять стягнути з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №651 від 20 жовтня 2010 року позивач є надавачем послуг з теплопостачання по м. Сміла. Тарифи на послуги з централізованого опалення для населення затвердженні рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 652, від 22 квітня 2011 року № 261 та постановою НКРЕКП № 146 від 17 жовтня 2014 року. Відповідачі проживають у багатоквартирному будинку, який централізовано отримує теплопостачання. Офіційних документів про відєднання квартири, в якій проживаю відповідачі, від мережі централізованого теплопостачання немає, проте кошти за відповідну комунальну послугу вони не сплачують, а тому просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він дійсно є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], проте він не є споживачем комунальних послуг, оскільки квартиру відєднано від систем централізованого опалення будинку № 86 по вул. Кармелюка м. Сміла. Вважає, що позовні вимоги є надуманими і незаконними, оскільки в їхньому будинку з 2005 року створено ОСББ «Дана», голова якого надав йому дозвіл на відключення від системи централізованого опалення будинку, а тому ТОВ «СмілаЕнергоінвест» не має права вимагати з нього сплати за такі послуги. Також вказав на те, що письмового договору про надання послуг з централізованого теплопостачання квартири з позивачем не укладав, тарифів не погоджував, а тому вважає, що позивач не може вимагати від нього сплати за надані бездоговірні послуги, оскільки він не є споживачем теплової енергії. Крім того зауважив, що його діти [PERSON], [PERSON] в квартирі не проживають з 2010 року, а тому не можуть нести відповідальність що передбачена у звязку з утриманням квартири. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, але надали до суду заяви в яких вказали, що проти позову заперечують, оскільки не є споживачами комунальних послуг в квартирі [ADDRESS]. Просили справу розглядати у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до частковго задоволення з наступних підстав. Виходячи з вимог ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав, обовязків, зокрема, є юридичні факти. Як вбачається з наявних матеріалів справи, згідно рішення виконкому Смілянської міської ради Черкаської області від 20 жовтня 2010 року № 651 яким були внесені зміни до рішення виконкому Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661, - ТОВ «Сміла Енергоінвест» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання по місту Сміла. Рішеннями виконкому Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 652, від 22 квітня 2011 року № 261 та постановою НКРЕКП № 146 від 17 жовтня 2014 року встановлено тарифи для населення щодо оплати послуг з теплопостачання, та для ТОВ «Сміла Енергоінвест». Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Судом встановлено, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» є постачальником теплової енергії до квартири [ADDRESS], в якій квартиронаймачем є [PERSON], який разом зі своєю дружиною [PERSON] зареєстровані та проживають у вказаній квартирі. Дана обставина визнана сторонами, тому в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню в судовому засіданні, крім того вона підтверджується довідкою (а.с. 91) В опалювальні періоди 2010-2013 років позивачем було здійснено постачання теплоносія до будинку №86 по вул. Кармелюка в м. Сміла, що підтверджується актами (а.с.10, 11). Згідно ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» основними обовязками споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. В свою чергу ч. 1 ст. 25 зазначеного Закону укладення договорів купівлі-продажу теплової енергії відносить до прав теплопостачальної організації, а не до її обовязків. Закон України «Про теплопостачання» - є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює відносини в галузі теплопостачання. Невжиття споживачем всіх необхідних залежних від нього заходів щодо приведення відносин з тепло постачальником у відповідність до норм даного закону є порушенням. З цих підстав суд не приймає доводи відповідача про те, що він не сплачує за послуги з теплопостачання в звязку з відсутністю договору, так як до цього його зобовязує вищевказаний Закон. Сам факт відсутності договору між сторонами, не є підставою для припинення постачання теплової енергії для організації, яка надає такі послуги, так і не є підставою для припинення оплати за відповідну послугу для особи, яка є її споживачем. Судом встановлено, і цього не заперечує відповідач [PERSON], що відповідач не сплачує за надані позивачем послуги. Відповідно до розрахунку (а.с. 12) наданого позивачем заборгованість відповідача за отримані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2010 року по квітень 2013 року в сумі 4076 грн. 19 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що послугу, яку надає позивач не отримує, оскільки відєднаний від системи централізованого опалення будинку. Проте, судження відповідача на те, що оскільки його квартиру від'єднано від мереж центрального теплопостачання, то він не повинен оплачувати послуги з централізованого опалення житла, є безпідставним з огляду на наступне. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Зазначеним Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Для виконання робіт з підготовки внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП до опалювального сезону після відключення приміщення від мереж його власник, наймач (орендар) зобов'язаний надавати представнику виконавця послуг з ЦО і ГВП можливість доступу до транзитних трубопроводів відповідно до порядку їх технічного огляду, установленого Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про теплопостачання», схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Отже, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. Відповідач акт про відключення від системи централізованого опалення, затвердженого міжвідомчою комісією, суду не наддав, проте надав ряд документів на підтвердження фактичного відєднання його квартири від централізованого опалення, та повідомлення про цю обставину керівництво ОСББ «Дана» (а.с.71-90, 92). Оцінюючи такі докази, суд враховує, що в силу ст. 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В свою чергу в силу ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи наведені норми Закону, відповідачі не надали єдиного належного доказу відєднання їх квартири від централізованого опалення, та за таких обставин всі надані відповідачем документи не можуть підтверджувати законність його дій відключення квартири в якій він проживає від системи централізованого опалення, а тому таке відключення суд вважає самовільним. Також суд не враховує в якості доказів, квитанції надіслані відповідачу позивачем, в яких зазначено, про надання послуги з опалення місць загального користування, оскільки відповідні, відповідні позначення у квитанціях зявились після недобросовісної поведінки відповідача, який запевнив представника позивача у законності відключення його квартири від централізованого опалення, за часів надання відповідної послуги іншою особою, та крім того допущення помилок при формуванні бухгалтерської документації представниками позивача, не вказує на правомірність дій відповідача під час самовільного відєднання від централізованого опалення. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не спростували належними та допустимими доказами твердження позивача про самовільне відєднання квартири відповідачів від системи централізованого опалення, та не довели своїх заперечень, то вони вважаються такими, що фактично продовжують користуватись послугами теплопостачання, але оплату не проводять. Нарахування оплати здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідач [PERSON], як квартиронаймач квартири [ADDRESS] та [PERSON] як член його сімї, що проживає у вказаній квартирі послугу фактично отримують, а тому зобовязані її оплачувати солідарно в силу ст. 64 ЖК України, в звязку чим позов про стягнення з них заборгованості підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог заявлених позивачем до [PERSON] та [PERSON], то суд враховує, що відповідно до вимог ст. 64 Житлового кодексу України, усі обовязки щодо утримання квартири, несуть лише ті члени сімї квартиронаймача, які проживають з ним разом. В свою чергу в судовому засіданні встановлено і це підтверджується актами (а.с. 131, 132) та копією трудової книжки [PERSON] (а.с127-130), що з 2010 року діти відповідачів [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, хоча залишаються там зареєстровані, а тому не повинні нести солідарну відповідальність по утриманню квартири відповідно до вимог ст. 64 ЖК України. Витрати по справі у вигляді судового збору складаються з двох платежів: за видачу судового наказу та подання позову. Оскільки повернення витрат за видачу судового наказу не передбачено діючим законодавством, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути в солідарному порядку лише витрати по справі в сумі 1218 грн., що відповідатиме положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed