Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

31.12.2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.02.2015 року, просить суд: визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь та ділову репутацію [PERSON], відомості, поширені [INFO] на телевізійному каналі «Інтер» в програмі «Подробности», а саме: [PERSON] вчиняв крадіжку в минулому; [PERSON] зараз вчиняє крадіжки; компанія «Авісма», в якій в минулому працював [PERSON], займається виготовленням атомних підводних човнів та космічних ракет; завдяки міліардеру-кадебісту з 15-річним стажем [PERSON] [PERSON] став членом складу директорів компанії «Авісма»; [PERSON] часто бачили в Москві в товаристві людей, що належать до Міністерства оборони Російської федерації; зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» протягом 30 днів з моменту набрання чинності рішенням суду у даній справі поширити спростування недостовірних відомостей, шляхом оголошення в ефірі телеканалу «ІНТЕР» у програмі «Подбробности» спростування таких недостовірних відомостей: [PERSON] вчиняв крадіжку в минулому; [PERSON] зараз вчиняє крадіжки; компанія «Авісма», в якій в минулому працював [PERSON], займається виготовленням атомних підводних човнів та космічних ракет; завдяки міліардеру-кадебісту з 15-річним стажем [PERSON] [PERSON] став членом складу директорів компанії «Авісма»; [PERSON] часто бачили в Москві в товаристві людей, що належать до Міністерства оборони Російської федерації; Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» протягом 30 днів з моменту набрання чинності рішенням суду у даній справі поширити спростування недостовірних відомостей, шляхом розміщення на веб-сайті «Подробности» за адресою: http://podrobnosti.ua/ випуску новинного сюжету «Подробности», в якому буде розміщено спростування такої недостовірної інформації: [PERSON] вчиняв крадіжку в минулому; [PERSON] зараз вчиняє крадіжки; компанія «Авісма», в якій в минулому працював [PERSON], займається виготовленням атомних підводних човнів та космічних ракет; завдяки міліардеру-кадебісту з 15-річним стажем [PERSON] [PERSON] став членом складу директорів компанії «Авісма»; [PERSON] часто бачили в Москві в товаристві людей, що належать до Міністерства оборони Російської федерації; зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» протягом 30 днів з моменту набрання чинності рішенням суду у даній справі вчинити дії щодо припинення порушення особистих немайнових прав позивача шляхом вилучення зі сторінки [INFO] сайту «Подробности» недостовірної інформації, а саме: [PERSON] вчиняв крадіжку в минулому; [PERSON] зараз вчиняє крадіжки; компанія «Авісма», в якій в минулому працював [PERSON], займається виготовленням атомних підводних човнів та космічних ракет; завдяки міліардеру-кадебісту з 15-річним стажем [PERSON] [PERSON] став членом складу директорів компанії «Авісма»; [PERSON] часто бачили в Москві в товаристві людей, що належать до Міністерства оборони Російської федерації; зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» протягом 30 днів з моменту набрання чинності рішенням суду у даній справі вчинити дії щодо припинення порушення особистих немайнових прав позивача шляхом звернення до адміністрації сайту «Youtube» з вимогою вилучити з відкритого доступу аудіовізуальну інформацію під назвою «[INFO]»; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер», на користь [PERSON] всі понесені судові витрати позивача. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [INFO] на телевізійному каналі «Інтер» в програмі «Подробности» було поширено сюжет «[INFO]», в якому про позивача було розповсюджено вищенаведену інформацію. В подальшому, зазначений сюжет в повному обсязі було також розміщено на сторінці [INFO] сайту «Подробности» та на сторінці [INFO] сайту «Youtube». Разом з тим, позивач вважає, що вищенаведена інформація, яка була поширена відповідачем відносно нього, не відповідає дійсності та є такою, що принижує його честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації. За вказаних обставин, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 3, 21, 28, 55 Конституції України та ст.ст. 269, 270, 275, 277, 297 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 31.12.2014 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. 24.02.2015 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка ухвалою, постановленою 24.02.2015 року без видалення до нарадчої кімнати, була прийнята судом до розгляду. 23.03.2015 року до суду надійшли заперечення відповідача на позову, згідно зі змістом яких відповідач у повному обсязі заперечує щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту поширення інформації саме телеканалом. При цьому, відповідач зауважив, що ПрАТ «Телеканал «Інтер» не є власником Інтернет-видання podrobnosti.ua. Ухвалою від 23.03.2015 року було задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову психолого-лінгвістичну експертизу. 27.10.2017 року до суду надійшов Висновок експертів КНІСЕ за результатами проведення комплексної психолого-лінгвістичної експертизи №8401/15-39/8402/15-61 від 09.10.2017 року та матеріали, надані на дослідження. Ухвалою від 30.10.2017 року було поновлено провадження у даній справі. Ухвалою від 24.01.2018 року розгляд даної цивільної справи було вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 24.05.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту поширення оспорюваної інформації саме відповідачем. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно приписів ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. В свою чергу, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У відповідності до положень ст. 32 Конституції України кожному гарантується cудовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Як встановлено вимогами положеннями ч.ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 12, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач має установити та зазначити в позовній заяві. Разом з тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 вищенаведеної постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що інформація, яка, на його думку, підлягає спростуванню відповідачем, як недостовірна, була поширена ним в сюжеті «[INFO]», який [INFO] було показано в програмі «Подробности» на телевізійному каналі «Інтер», а в подальшому - розміщено на сторінці [INFO] сайту «Подробности» та на сторінці [INFO] сайту «Youtube». При цьому, на підтвердження того, що відповідач є як автором сюжету, так і власником сайту, де було розмішено цей сюжет, позивачем в якості доказів додано до матеріалів справи диск із вказаним роликом, а також роздруківку, яка, на думку останнього, належним чином підтверджує приналежність цієї сторінки відповідачу. Однак, в силу вищенаведених положень чинного цивільного процесуального законодавства, як диск, так і вищезазначена роздруківка, не є достатніми, належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт поширення зазначеної у позові інформації саме відповідачем, адже з огляду на відсутність будь-яких інших доказів, наприклад, належним чином оформленого відповідачем відеоматеріалу у відповідь на скаргу позивача щодо його змісту, як то передбачено вимогами п.п. 4,5 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», експертного висновку, як офіційного письмового доказу змісту веб-сторінки, який містить інформацію про дату та час фіксації, а також інформацію про доменну назву, якою адресується веб-сайт, суд позбавлений можливості достовірно встановити джерело походження спірного відеоматеріалу та факт його поширення саме відповідачем. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, зокрема щодо поширення відповідачем оспорюваної інформації, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача спростувати недостовірну інформації слід відмовити, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та автором інформації. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed