Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

31 травня 2017 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що 15 вересня 2001 року придбав у неї квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі продажу квартири було зареєстровано універсальною товарною біржею «Південь» за № 2848, а 20 вересня 2001 року право власності було зареєстровано за ним Березнегуватською філією Миколаївського МБТІ. Після передачі квартири відповідачка виїхала на інше постійне місце проживання, а він разом з сім'єю зареєструвався та постійно там проживав. З метою відчуження квартири він звернувся до нотаріуса, однак останнім не визнається його право власності через не зазначення у договорі купівлі продажу, укладеного біржею «Південь», номеру будинку у якому знаходиться квартира. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від сторін надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 15 вересня 2001 року між сторонами було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на Універсальній біржі «Південь» в «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» за № 2848, за яким позивач купив у відповідачки квартиру за №2 по вул.Кузьменка в селищі міського типу Березнегувате Миколаївської області, загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. яка складається з 2-1 коридора, 2-2,2-3 житлових кімнат, 2-4 кухні, 2-5 комори, 2-6 - ванни, 2-7 вбиральні (а.с.9). 20 вересня 2001 року Березнегуватською філією міжміського бюро технічної інвентаризації за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], за № 2828 в реєстровій книзі. За довідкою №1495 виданою виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради 29 травня 2017 року позивач разом з сім'єю зареєстрований у [INFO] (а.с.10). 27 травня 2017 року завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у оформленні договору купівлі продажу належної йому на праві власності квартири,через не зазначення у договорі купівлі продажу укладеному на Універсальній біржі «Південь» номеру будинку у якому вона розташована (а.с.8). Однак матеріалами справи, зокрема і копією нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 23 грудня 2000 року, зареєстрованого ув реєстрі за № 1221 підтверджується, що відповідачка на момент укладення договору купівлі продажу була власницею квартири № 2 розташованої у будинку № 109 по вул.Кузьменка в смт.Березнегувате Миколаївської області, право власності на яку у подальшому набув позивач ( а.с.7). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може заявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Оскільки завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області фактично не визнається право власності позивача на належну йому квартиру, яке набуто ним у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, крім цього іншим шляхом окрім судового неможливо відновити порушене право, його позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved