Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

8 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 15597 гривень 02 копійки заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 09 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 березня 2013 року між акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3567 гривень 32 копійки на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ними кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Порушуючи умови договору, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 червня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 15597 гривень 02 копійки, яка складається з: 3567 гривень 32 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 4032 гривні 87 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6399 гривень 64 копійки - заборгованість за пенею, 1597 гривень 19 копійок -штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача у судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позов не подав, про час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки по зареєстрованому місцю проживання, а також через розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті суду. Причини неявки не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, у порядку встановлено ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 19 березня 2013 року між акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3567 гривень 32 копійки на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приват-Банку (а. с. 6), Генеральної угоди про реструктуризацію боргу (а.с. 7) Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 8-31). Підписом у заяві [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає укладений між ним та Банком кредитний договір (а. с. 6). Позивач також зазначає у позовній заяві, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір. У зв`язку з порушенням зобов`язань станом на 20 червня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 3567 гривень 32 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 4032 гривні 87 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6399 гривень 64 копійки - заборгованість за пенею, 1597 гривень 19 копійок -штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, що в сумі становить ціну позову та підтверджується розрахунками заборгованості (а. с. 4, 5). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідачем 19 березня 2013 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та Генеральна угода про реструктуризацію боргу, копії яких містяться у справі. Підписанням цієї заяви та Генаральної угоди відповідач погодився з тим, що вона разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді . Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено, що відповідач уклав з банком договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши грошові кошти на кредитну карту. Згідно розрахунку заборгованості (а. с. 4 зворот) останньою датою платежу зазначено 28 листопада 2016 року, сума платежу - 498 гривень. З даним позовом до суду банк звернувся 08 липня 2019 року. Законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У Постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18) та від 28 березня 2018 року справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) Велика палата Верховного Суду висловила таку позицію щодо застосування положень ст. 1048 ЦК України у боргових зобов`язаннях: відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої статті 1054 ЦК та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 ЦК. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, заборгованість по кредиту складається із суми поточної та простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості станом на 12 червня 2019 року заборгованість по тілу кредиту становить 3567 гривень 32 копійки. Заборгованість за процентами в тому числі на прострочену заборгованість, складає 4032 гривні 87 копійок. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою, у зв`язку з чим позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1597 гривень 19 копійок. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять положень про підстави застосування у разі прострочення зобов`язання пені, заява позичальника про приєднання до умов та правил надання банківських послуг також не містить погоджених умов щодо пені і відсутні докази про те, що умова договору щодо пені була погоджена з позичальником, тому суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені на користь банку відсутні. Крім того, відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15., яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Таким чином, стягнення з позичальника пені та штрафів тягне за собою подвійну відповідальність за невиконання зобов`язань, що є неправомірним, тому суд приходить до висновку, що це є обставиною, що має істотне значення, для зменшення розміру неустойки та вважає що з відповідача слід стягнути тільки штрафи, нараховані за невиконання кредитних зобов`язань. У зв`язку із наведеними обставинами,

Outcome: partial