overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

30\~листопада 2017\~року Уповноважена\~особа Фонду\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~на ліквідацію\~Публічного акціонерного\~товариства «ВіЕйБі\~Банк» [PERSON]\~звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з якою 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду [PERSON] по 19 березня 2016 року. Рішенням № 213 від 22 січня 2016 року «Про продовження строків здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора [PERSON] продовжено по 19 березня 2018 року включно. Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду гарантування вкладів діє без довіреності від імені Банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені Банку. 01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 39А/08-8 відповідно до якого Банком надано кредит у розмірі 61200,00 грн. за плату в розмірі 15% річних, терміном до 31 січня 2015 року під заставу транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Lanos TF69Y, 2008 року випуску, синього кольору, шасі (кузов) № Y6D TF69YD8W390093, реєстраційний номер АН 5181СР. 18 листопада 2008 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 39А/08-8, яким збільшено розмір процентної ставки до 25% річних. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором 01 лютого 2008 року було укладено Договір поруки відповідно до якого поручитель [PERSON] взяв на себе зобовязання перед Банком за виконання [PERSON] умов Кредитного договору. Згідно п. 2.5.1 Договору позичальник зобовязаний щомісячно до дати, встановленої у Графіку поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини Кредиту та інших виплат, відповідно до умов цього Договору. У звязку з неналежним виконанням умов Договору станом на 24 січня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 77656,54 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 29475,00 грн.; - заборгованість за користування кредитом 41762,51 грн.; - комісія за РО 4920,72 грн.; - штраф (за останній рік) 1498,31 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

30\~листопада 2017\~року Уповноважена\~особа Фонду\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~на ліквідацію\~Публічного акціонерного\~товариства «ВіЕйБі\~Банк» [PERSON]\~звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

30 листопада 2017 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 28 серпня 2010 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 24 жовтня 2012 р. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою від 01 грудня 2017 р. відкрито провадження по справі. В звязку з тим, що 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, ухвалою суду від 26 грудня 2018 р. розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, проти задоволення позову не заперечує. За змістом ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 28 серпня 2010 р. у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №632 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2016 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в\~підготовче судове\~засідання не\~зявилися.\~Позивач та\~відповідачканадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що позов визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 42 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON],\~[INFO],та [PERSON],\~[INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрований його син [PERSON]. Разом з тим останній з 2016 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє його права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явилися. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично не проживає там понад два роки, що підтверджується довідкою ЦНАП Очаківської міської ради за вих. № 2/1473-6.2 від 21 листопада 2018 року (а. с. 8), а також актом від 15 листопада 2018 року, складеним за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2016 року (а. с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останнього таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. [PERSON] обґрунтовано тим, що 28 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з липня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 квітня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 08 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №81. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 травня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різницю в звичках та побуті, ставлення до людських цінностей. Чоловік зловживав спиртними напоями, що було підставою для конфліктів в сім`ї та скандалів. Відповідач в нетверезому стані проявляв неповагу, постійно докоряв та здійснював домашнє насильство. Вважає, що подальше перебування в шлюбі та примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем в судовому порядку. Спор про поділ майна між ними відсутній, спільних дітей подружжя не має. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. ЇЇ представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 41). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади (а.с. 38). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про шлюб та його оригіналу (а.с.3-4), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 768,40 грн. сплаченого останньою судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

30 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 21 по вул. Фармаковського Бориса в м. Очакові Миколаївської області, в якому зареєстрований [PERSON]. Разом з тим останній ніколи не проживав за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею будинку № 21 за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Фармаковського Бориса, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 1428 (а. с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично ніколи там не проживав, що підтверджується актом, складеним за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою ніколи не проживав (а. с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Фармаковського Бориса, буд. 21, фактично ніколи не проживав, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

30 листопада 2018 року до Ленінського районного суду м.Полтави з Київського районного суду м.Полтави за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що з 06 серпня 2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. З 06 травня 2017 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обовязки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1070. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №122141, виданого 06.08.2014 року, зроблений актовий запис № 1070 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. З 06 травня 2017 року сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

30 листопада 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 23 грудня 2016 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 12039,77 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 23 грудня 2016 року відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) отримав кредит у сумі 2000.00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 18 листопада 2018 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом - 1704.13 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1037,90 грн.; -заборгованість за пенею та комісією - 8248.23 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн. -штраф (фіксована частина). -549.51 грн. -штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 12039.77 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762.00 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved