overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

30.10.2014 року позивачка звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 22 вересня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. На протязі останніх 2 років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має різні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Добровільно відповідач не бажає зареєструвати розірвання шлюбу в органах РАЦС, тому позивачка вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 вересня 2012 року, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідно 22 вересня 2012 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 362. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сім'ї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

30.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьком вказаний - «[PERSON]» (а.с.3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

30.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що 27 квітня 1996 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року проживають окремо. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач не цікавиться життям дітей та не надає матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку. Інших дітей на утриманні відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, уточнила позовні вимоги та просила стягнути розмір вищевказаних аліментів з відповідача на утримання малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно даних з копії паспорта позивача, сторони 27 квітня 1996 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - довідка видана виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно проживають з позивачем. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дітей, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

30.10.2014 року позивач подала в суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем проживала в цивільному шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить власноруч підписана розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мешкали в цивільному шлюбі без офіційної реєстрації в органах РАГС. [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний - [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоров'я відповідача, який не є інвалідом. Крім того, суд при визначенні розміру аліментних платежів виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2015 рік», який з 01.01.2015 року для дитини віком до 6 років складає - 1032 грн. на місяць та приходить до висновку, що 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

30.10.2015 (згідно з датою на штампі поштового відділення) позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач посилається на те, що в сторін у шлюбі [INFO] народився син [PERSON], який на цей час перебуває на повному її утриманні, адже відповідач матеріальної допомоги на його утримання та виховання в добровільному порядку не надає, тобто ухиляється від належного виконання обов'язку утримувати дитину. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду письмову заяву, відповідно до якої позов визнає повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів у розмірі, про який просить позивач; просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, письмові заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позовної заяви) позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 487,20 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

30.10.2015 позивач звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Відповідач відмовляється добровільно виділяти кошти на прожиття та на утримання матері, договір про надання утримання сторони не уклали, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на її утримання у розмірі 1/8 частини із заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі -СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Таким чином, зазначеними нормою встановлено обов'язок дітей утримувати батьків. Відповідач зазначені обов'язки по утриманню непрацездатної матері не виконує у добровільному та договірному порядку, тому аліменти необхідно стягнути. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

30.10.2015 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши її опікуном, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO] з1983 року по теперішній час перебуває на обліку лікаря-психіатра, за станом здоровя не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявниця у судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала за наведених у заяві підстав Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника Органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи з дитинства, знаходиться під наглядом врача-психіатра з діагнозом: F-70.1, про що свідчить довідка КЛП «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» від 20.10.2015 р. за №595 (а.с.13) Згідно з довідкою до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №0604090 від 08.10.2015 р. (а.с.12) [PERSON], [INFO] з 08.10.2015 р. встановлена 2 група інвалідності з дитинства. Відповідно до Висновку судово-психіатричної експертизи № 34 від 04.03.2016 р. [PERSON], [INFO], страждає легкою розумовою відсталістю зі значними поведінковими порушеннями, які потребують прийняття лікувальних мір. Ступінь вираженості інтелектуального недорозвинення, поведінкових порушень позбавляють випробовуваного здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав і інтересів потребує встановлення опіки (а.с.68-70). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. За вимогами ч.1 ст.60 ЦК України, ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. За поданням Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради від 13.04.2016 р. доцільним інтересам [PERSON] є встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON], яка згідно з наданими документами медичними довідками від 23.10.2015 р., 30.03.2016 р. є здоровою, на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, - за своїми особистими якостями та станом здоровя може бути опікуном. Тож заяву належить задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

30.10.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON], зацікавлена особа: Державна прикордонна служба України з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

30.10.2015р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по вищезазначеній цивільній справі, за яким первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення задоволено повністю; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання квартири особистою власністю відмовлено. 04.04.2016 року до суду від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про винесення додаткового рішення, так як рішенням суду від 30.10.2015 р. не вирішено питання щодо розподілу судових витрат та щодо позовної вимоги про видачу комплекту ключів від вхідних дверей до квартири № 253 розташованої у будинку 124/1 по вулиці Космічній в місті Запоріжжя. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених в останній, просив суд її задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про відмову у задоволенні клопотання про винесення додаткового рішення по справі. Відповідно до ч. 1 п. 2\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 3\~ст. 220 ЦПК України\~суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно\~ до ч.1 п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами\~ судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача [PERSON] у сумі 2000 грн. Також судом не вирішені вимоги позивача [PERSON] щодо зобов*язання відповідача надати позивачу комплект ключів від вхідних дверей спірної квартири. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в зазначеній частині, оскільки право власності на 1/2 частину спірної квартири визнано за позивачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

30.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою (а.с.3-4). Заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що він [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка померла 09 липня 2015 року. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 10 липня 2015 року померла його мати [PERSON]. У визначеному законом порядку він (заявник) своєчасно звернувся до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину. У свідоцтві про його народження прізвище мати записано як «Абрамова», а у свідоцтві про смерть записано «Корольова». Заявник відзначає, що у нього відсутні документи матері, що підтверджують нею зміну прізвища з «Абрамова» на «Корольова». В судове засідання позивач не зявилися, надали судові заяви про розгляд позову за їх відсутності, вимоги позову підтримують, просять задовольнити (а.с.19,20). Крім того відповідач надала письмову заяву в якій підтверджує факт того, що [PERSON] є її рідним братом по матері [PERSON]. [PERSON] до самої смерті доглядав їхню матір [PERSON] (а.с.25). Судом досліджені надані позивачем матеріали: Так, у свідоцтві про народження позивача його матірю записана [PERSON] (а.с.6). У відповідності зі свідоцтвом про шлюб від 11.11.1950 року, [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO] і взяла прізвище «Абрамова». За свідоцтвом про народження заінтересованої особи, вона [PERSON], [INFO] і її матірю записана [PERSON] (а.с.26). 10.09.1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище «Мордвинцева» (а.с.27). За довікою Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, зазначено, що [PERSON] проживала зі своїм сином [PERSON], [INFO], до дня її смерті 10.07.2015 року (а.с.8). У свідоцтві про смерть і паспорті мати позивача і заінтересованої особи записано, як [PERSON], вік 86 років (а.с.5,10-11). Викладене свідчить про те, що померла 10.07.2015 року [PERSON], [INFO], була рідною матірю [PERSON] [INFO]. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, так як надає заявнику право на оформлення спадщини. У відповідності до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved