Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

29 листопада 2019 року року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про встановлення порядку користування квартирою, в якому просить встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] між власниками: 1-а кімната - 18,7 кв. м. + лоджія - 5,4 кв. м.(вхід з кухні) - відповідачу - [PERSON] ; 2-а кімната - 22,8 кв.м + лоджія - 5,4 кв. м. (вхід з кімнати №2) - позивачу - [PERSON] ; підсобні приміщення - кухня, вбудовані шафи ванної кімнати, вбиральня, коридор - залишити в загальному користуванні; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач є власниками квартири [ADDRESS] , кожен володіє ? часткою вказаної квартири. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, її чоловік - [PERSON] та відповідач. Вказана квартира розташована на 8 поверсі 10-ти поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 41,5 кв.м. у тому числі кухні площею 15,1 кв. м., вбудованих шаф ванної кімнати площею 5,0 кв. м., вбиральні (поєднаної) площею 3,5 кв.м., коридору площею 2,2, 6,3 кв.м; квартира обладнана окремими лоджіями загальною площею 10,8 кв.м.; загальна площа квартири 104,1 кв.м. Відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватися вказаною квартирою. Протягом останніх декількох років відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, відповідач постійно влаштовує сварки, поводить себе агресивно, не сплачує кошти за комунальні послуги. Між позивачем та відповідачем наявний спір щодо порядку користування вказаним майном. Для розподілу та зміни особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг необхідна письмова згода та присутність всіх співвласників. Відповідач на неодноразові пропозиції позивача надати письмову згоду та бути присутньою для зміни особового рахунку не реагує, вирішити питання в позасудовому порядку відмовляється, зазначає позивачу на необхідність останній самостійно сплачувати за комунальні послуги. Відповідач протягом тривалого часу проживає у спірній квартирі, облаштувала для своїх потреб та зручності свого проживання кімнату № 1, тому саме цю кімнату необхідно виділити в окреме користування відповідача, а позивачу - кімнату № 2 . При цьому, кожному із співвласників необхідно виділити в окреме користування прилеглі до кімнати № 2 та кухні рівноцінні лоджії, щоб забезпечити реальні гарантії права на повагу до приватного життя, недоторканість особистого житла. Інші приміщення спірної квартири: кухню, вбудовані шафи ванної кімнати, вбиральню, коридор необхідно залишити у спільному користуванні співвласників. З метою врегулювання конфліктів з приводу користування кімнатами у вказаній квартирі, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу термін на надання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у визначений вищевказаною ухвалою суду строк надала до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивач та її чоловік спільно проживають в спірній квартирі з 2006 року, з цього часу самостійно для особистого в ній проживання обрали кімнату площею 22,8 кв.м. з лоджією, відповідач ніколи не заперечувала проти їх користування вказаною кімнатою. Відповідач проживає та користується кімнатою площею 18,7 кв.м. без лоджії по теперішній час. Всі інші приміщення: коридор, кладова, ванна кімната, туалет, кухня - знаходяться в загальному користуванні. Такий порядок користування квартирою всіх влаштовував і влаштовує. Ніяких пропозицій з боку позивача про зміну особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг відповідачу не надходило. Відповідач ніколи не чинила перешкоди позивачу та її чоловіку в користуванні квартирою, спори між позивачем та відповідачем з приводу користування квартирою відсутні. З огляду на викладене відповідач заперечує проти обґрунтування заявлених позовних вимог щодо порядку користування квартирою, негативним відношенням та протиправною поведінкою відповідача. Зазначає, що пропозиції від позивача про зміну особового рахунку на її адресу не надходили, не заперечує проти здійснення оплати наданих житлово-комунальних послуг. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування квартирою визнає і не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Грачова Т.Г. у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її та відповідача участі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, відповідача та третьої особи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06 серпня 2007 року Соснівським райвиконкомом м. Черкаси, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення від 02 серпня 2007 року № 491 про приватизацію. (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 27 червня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с. 7). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентарізації», власниками квартири в [ADDRESS] є [PERSON] (частка - 1/2) та [PERSON] (частка - ?).(а.с. 9). Відповідно до копії технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS] , квартира посімейного, спільного заселення, розташована на 8 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 41,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,7 кв.м., 2-а кімната 22,8 кв.м., кухня площею 15,1 кв.м., вбудованих шаф ванної кімнати площею 5,0 кв. м., вбиральні - 3,5 кв.м., коридору - 20,2; 6,3 кв.м., лоджій загальною площею 10,8 кв.м.; загальна площа квартири становить 104,1 кв.м. Згідно копії відповіді Управління з питань державної реєстрації від 20.11.2019 року № 25227-01-10 на адвокатський запит [PERSON] про результати розгляду запитів, станом на 20 листопада 2019 року відповідно до адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 05 квітня 2006 року, [PERSON] , [INFO] , з 13 вересня 2006 року, [PERSON] , [INFO] , з 05 червня 2006 року.(а.с. 12). Відповідно до копії рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2013 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 79,3 - розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - « [PERSON] ». Згідно з копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 18 грудня 2007 року, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 2 групи з дитинства. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317,319 ЦК України), яке гарантованест.41 Конституції України. Відповідно дост.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Згідно п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції, яка міститься в постанові Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 712/2453/17, провадження № 61-31897св18 від 31 січня 2019 року: «Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14. За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.» Під час розгляду справи судом встановлено, що спірне житлове приміщення складається з двох житлових кімнат площею 41,5 кв. м, площа однієї ізольованої кімнати - 18,7 кв. м, площа другої ізольованої кімнати - 22,8 кв. м.. Відповідач тривалий час проживає в кімнаті 1, площею 18,7 кв.м., яка нею облаштована для проживання, позивач та третя особа проживають в кімнаті 2, площею 22, 8 кв.м. Позивач просить суд встановити порядок користування спірною квартирою між власниками: [ADDRESS] 18,7 кв. м. + лоджія - 5,4 кв. м. (вхід з кухні) - відповідачу [PERSON] ; 2-а кімната - 22,8 кв.м + лоджія - 5,4 кв. м. (вхід з кімнати №2) - позивачу [PERSON] ; підсобні приміщення - кухню, вбудовані шафи ванної кімнати, вбиральню, коридор - залишити в загальному користуванні. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування квартирою визнано в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №0.01536124135.1 від 26 листопада 2019 року позивачем - [PERSON] при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про встановлення порядку користування квартирою сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Також, згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 18 грудня 2007 року, [PERSON] (яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »), є інвалідом 2 групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] у даній цивільній справі звільнена від сплати судового збору, в зв`язку з чим сплачена позивачем при подачі позову судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок, стягненню з відповідача не підлягає. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР та

Outcome: partial