Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

7 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Стремільче Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , шо стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 18 листопада 2019 року Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області. 3 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №103, згідно якого заповіла позивачу все майно, яке до дня смерті, буде їй належати і на що за законом вона матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с.Стремільче Радехівського району Львівської області, земельні ділянки, що належали їй на підставі Держаних актів на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЛВ № 062102 площею 2,1927 га, серія ЯД №485749 площею 1,6746 га, серія ЯД № 485748 площею 0,2424 га. Після її смерті залишилося спадкове майно: будинковолодіння [ADDRESS] , яке [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не завершила оформлення права власності, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 9268577, виданим Радехівською державною нотаріальною конторою 13 квітня 2007 року, земельні ділянки на підставі Держаних актів на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЛВ № 062102 площею 201927 га, серія ЯД №485749 площею 1,6746 га, серія ЯД 485748 площею 0,2424 га. Позивач являється спадкоємцем після смерті [PERSON] по заповіту. Крім неї інших спадкоємців немає. В даний час вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців Ірини Пилипівни, але отримала відповідь, що спадщину не може оформити через пропуск 6-ти місячного строку для її прийняття. Відповідно зазначає, що згідно даних, викладених в довідці Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області № 122 від 29.07.2020 року [PERSON] постійно проживала до дня смерті і була зареєстрована в с. Стремільче Радехівського району Львівської області, спільно з нею без реєстрації проживала [PERSON] . В вересні 2019 року вона змушена була виїхати з м. Севастополя, в зв`язку з хворобою [PERSON] , яка була у віці 95 років та потребувала постійного догляду та піклування. Позивач поселилася в її будинку і проживала разом з нею. В жовтні 2019 року [PERSON] перебувала на лікуванні в Лопатинській селищній лікарні, і позивач була змушена перебувати в лікарні разом з нею та доглядати її. 18 листопада 2019 року позивач похоронила її і ще деякий час проживала в с. Стремільче. Позивач не має іншого способу захистити своє право на спадщину після смерті [PERSON] , а тому змушена звертатися в суд із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.2-3). 24 червня 2021 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання позивача задоволено та замінено відповідача Стремільченську сільську раду Радехівського району Львівської області на належного відповідача - Лопатинську селищну раду Львівської області (а.с.27). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.23). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.31). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с. Стремільче, Радехівського району Львівської області, померла [PERSON] , шо підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 18 листопада 2019 року Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8). 3 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №103, згідно якого заповіла [PERSON] все майно, яке до дня смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Стремільче Радехівського району Львівської області, земельні ділянки, що належали їй на підставі Держаних актів на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЛВ № 062102 площею 2,1927 га, серія ЯД №485749 площею 1,6746 га, серія ЯД № 485748 площею 0,2424 га (а.с.6,7). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с.10) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №9268577 від 13.04.2007 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрита спадкова справа №192/2007 Радехівською державною нотаріальною конторою (а.с.11). Відповідно до довідки №122 від 29.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] дійсно до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в селі Стремільче, Радехівського району Львівської області та на день смерті разом проживала [PERSON] без реєстрації (а.с.9). [PERSON] зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців Ірини Пилипівни, але отримала відповідь, що для прийняття спадщини нею пропущено 6-ти місячний строк (а.с.12-13). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Факт, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , не довіряти показам яких у суду не має підстав (а.с.32.33). Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. У суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням позивача, викладених у заяві, а також з врахуванням довідки № 122 від 29.07.2020 року, виданої виконкомом Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області, яка підтверджує факт проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті, а тому суд вважає факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] доведеним. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved