Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

31.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачкою 27 вересня 2008 р. у Виконавчому комітеті Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №05. Від шлюбу подружжя має одну дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2010 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, з вказаного часу поновлювати шлюбні стосунки подружжя не бажає. Позивач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити, а також вказав, що згодний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася без поважних причин, про причини неявки до суду не повідомила, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлена була належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 27 вересня 2008 р. у Виконавчому комітеті Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 05 (а.с. 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2010 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, з вказаного часу поновлювати шлюбні стосунки подружжя не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, заяву про бажання відновити дошлюбне прізвище не надала, суд не знаходить підстав для зміни прізвища відповідачки. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved