Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

30 червня 2016 року Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити останніх батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], 2004 року народження. Батько дитини [PERSON] помер [INFO]. Пояснює, що [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов'язки по вихованню сина. Як вбачається з інформації ЗОШ № 21 м. Чернігова під час навчання [PERSON] в початковій школі мати дуже рідко з'являлась до школи, на батьківські збори не ходила, на запрошення класного керівника не реагувала. Часом мати зловживала спиртними напоями, приходила в школу за сином в нетверезому стані. Під час навчання у п'ятому класі (з вересня 2015 року) [PERSON] часто приходив до школи з непідготовленим домашнім завданням, було відсутнє шкільне приладдя. Не проявляв інтересу до занять, порушував дисципліну, був роздратованим, на зауваження не реагував. За час навчання [PERSON] у п'ятому класі мати жодного разу до школи не приходила, поведінкою та навчанням сина не цікавилась. У лютому 2016 року [PERSON] залишила родину не повідомивши про місце свого перебування. У зв'язку з цим 17 лютого 2016 року [PERSON] було влаштовано до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За період перебування дитини у зазначеному вище закладі, мати жодного разу сина не відвідала та не телефонувала. [PERSON] не хоче розмовляти про маму, коли про неї згадують працівники центру замикається, може розплакатись. За інформацією Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області встановлено, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів становити місце знаходження [PERSON] не виявилося можливим. Вказує, що Виконавчим комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради 13 червня 2016 року було прийняте рішення № 107 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стверджує, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, чим не виконує ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась у встановленому порядку, згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6) Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та вітчимом [PERSON] - по [ADDRESS] (а.с. 44), які, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 39, 41, 43), піклуються нею та утримують. Зі змісту листа Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 від 13.04.2016 року № 02-11/134 вбачається, що протягом навчання [PERSON] у п'ятому класі мама жодного разу не поцікавилася навчанням та поведінкою сина, на батьківські збори жодного разу не приходила, не брала участі та не цікавилася шкільним життям сина (а.с. 7). Згідно довідки Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 06.06.2016 № 01-23/81 з 17.02.2016 року в закладі перебуває малолітній [PERSON], 2004 р.н. За період перебування у центрі мати хлопчика [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, життям та станом здоров'я не цікавилася. Хлопчик не хоче говорити про свою сім'ю, категорично відмовився намалювати малюнок своєї сім'ї. При спробі працівників поговорити про маму замикається, може розплакатися (а.с. 8). За інформацією Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області встановлено, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів становити місце знаходження [PERSON] не виявилося можливим (а.с. 9). Таким чином, позивачем доведений той факт, що відповідач від виховання сина самоусунулася, його долею не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Як вбачається з висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 13 червня 2016 року № 107, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4), комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За таких обставин, звернення до суду Органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради є правомірним. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Вирішуючи спір, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки вона тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню сина.

Outcome: approved