Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

29 травня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 квітня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачеві кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із відсотковою ставкою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній був зобов'язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 16 лютого 2017 року складає 11 632 грн 83 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов не визнає, просив застосувати позовну давність у цій справі та наголошував, що висунута позивачем вимога про сплату заборгованості в сумі 11 632 грн 83 коп. є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобов'язання. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 14 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, викладених на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Вказане підтверджується змістом анкети-заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а. с. 5). Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п. 2.1.1.7.6 Умов). Цей договір містить всі істотні умови, необхідні для його укладення, зміст умов даного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний відповідачем та Банком. При цьому, відповідач, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, вчинив підпис при укладанні договору власноручно, волевиявлення учасника правочину було вільним та в письмовій формі. Отже, умови, передбачені вказаним кредитним договором, не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють відповідача того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки, укладаючи кредитний договір, він зобов'язувався повернути позивачеві кредит, сплатити останньому проценти та інші суми по кредиту. Посилання відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Разом із тим, позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання строк позовної давності починається заново. Як вбачається з п. 1.1.7.11. Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк, а відтак доводи щодо пропуску строку позовної давності уваги не заслуговують. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 16 лютого 2017 року складає 11 632 грн 83 коп., з яких: 1 915 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 5421 грн 63 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом, 3 503 грн 52 коп. - заборгованість за пенею, а також суми штрафів - 250 грн (фіксована частина) та 542 грн 04 коп. (процентна складова). Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 21-25). Крім того, із вказаного розрахунку вбачається, що з 01 квітня 2015 року позивачем було збільшено розмір ставки для нарахування процентів до до 43,20% річних. Разом із тим кредитним договором не передбачено збільшення процентної ставки до вказаних розмірів, і в матеріалах справи відсутні докази щодо погодження з відповідачем такого збільшення. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, а тому у суду є підстави для задоволення позову. Разом з тим, суд вважає що позивачем було збільшено розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому проценти на прострочену заборгованість слід стягнути, виходячи з 36,00% річних, на суму заборгованості за кредитом 1 915 грн 64 коп. за період з 01 квітня 2015 року по 16 лютого 2017 року, тобто за 658 днів, що складає 1 243 грн 62 коп. (1 915 грн 64 коп. х 36,00% : 365 х 658). Крім того, підлягають стягненню проценти, нараховані до 01 квітня 2015 року згідно з розрахунком у розмірі 04 грн 48 коп., а всього 1 248 грн 10 коп.. Відповідно й штраф (процентна складова) підлягає стягненню у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та заборгованості з комісії (1 915 грн 64 коп. + 1 248 грн 10 коп. + 3 503 грн 52 коп.), що становить 333 грн 36 коп. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 7 250 грн 62 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1 915 грн 64 коп., заборгованість за відсотками - 1 248 грн 10 коп., заборгованість з пені - 3 503 грн 52 коп., штрафи - 250 грн (фіксована частина) та 333 грн 36 коп. (процентна складова). Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 600 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 997 грн 26 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial