Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

31.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] за договором позики № 4 від 12.05.2016 року 112 207 грн., що складається з 103 000 грн. основного боргу, 8 961 грн. - пені, 246 грн. - 3-х процентів річних, а також - 2150 грн. за надання правової допомоги та 1122,07 грн. сплаченого судового збору Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які зберігаються в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст.224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд прийшов до висновку про вирішення справи по суті на підставі наявних в ній даних та можливість постановлення заочного рішення. Суд, взявши до уваги доводи позовної заяви, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12.05.2016 року було укладено догові позики № 4 на суму 103 000 грн. Відповідач отримав дані кошти і підписав акт прийому-передачі грошових коштів. Він зобов»язався повернути борг до 01.08.2016 року, однак до вказаного часу не повернув борг, чим порушив договірні зобов'язання. На підтвердження зазначеного факту позивачем до матеріалів справи долучено копію договору позики № 4 від 12.05.2016 р., власноручно підписаного відповідачем. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Достовірно доведено також, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо повернення боргу [PERSON], уникає зустрічей з позивачем, не намагається на пропозицію позивача повертати позичені кошти частинами. Крім того встановлено, що між сторонами було узгоджено суму пені у випадку часткової або повної несплати заборгованості відповідачем, яка становить 0,3 % від несплаченої суми за кожний день після сплину часу розрахунку. За змістом ст. 3 ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, встановлені договором. Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] грошових коштів 103000 грн. згідно договору позики, 9270 грн. 00 коп. пені та 253 грн. 28 коп. 3-и проценти річних, згідно висновку судового експерта-економіста [PERSON] приватного підприємства «Конекс -ІНІ» від 07.09.2016 року. Відповідачем - [PERSON] не спростовано отримання коштів від позивача згідно договору позики № 4 від 12.05.2016 р., який долучений до матеріалів справи і не доведено факт їх повернення та сплати процентів від суми позики. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти по сплаті судового збору в користь держави в сумі 2150 грн. 00 коп. за надання правової допомоги та 1122 грн. 07 коп. сплаченого судового збору На підставі ст.ст.625 п.1, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved