Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

30 травня 2016 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини та аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що з 17 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею у її батьків, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Бабаї, вулиця Карла Маркса, будинок 203. Відповідач жодним чином не цікавиться судьбою дитини, від утримання сина ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач не працює, доглядає за дитиною, не має жодного трудового досвіду та джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, а тому коштів на її утримання та утримання малолітньої дитини не вистачає, що змусило звернутися позивача до суду з позовом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 22 від 01 червня 2016 року в судовому засіданні, підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити та пояснив, що його довіритель здійснює догляд за спільним з відповідачем новонародженим сином [PERSON] тому не має можливості працювати, а відповідач від утримання сина та дружини ухиляється , що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини не заперечував, але вказав, що розмір аліментів має бути меншим. Крім того вказав, що він працює за трудовим договором та регулярно отримує заробітну плату. Проти задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дружини заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що дружина була ініціатором припинення шлюбних стосунків. Також зазначив, що позивач висуває вимоги про його відмову від дитини, тому відповідач має намір провести генетичну експертизу щодо свого батьківства сина [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя. Суд, заслухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 липня 2015 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 315, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії І-ВЛ № 265611, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17 липня 2015 року. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 433623, видане 19 січня 2016 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 72 від 19 січня 2016 року. Відповідно до довідки № 521, що сформована 04 березня 2016 року виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], селище Бабаї, вулиця Карла Маркса, будинок 203, та має наступний склад сімї: мати - [PERSON], [INFO]; батько [PERSON], [INFO]; брат [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту депутата Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 17 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], з 18 січня 2016 року дійсно фактично проживає за адресою: [INFO], селище Бабаї, вулиця Карла Маркса, будинок 203, разом зі своїм сином [PERSON], [INFO]; батько дитини [PERSON] з 18 січня 2016 року разом з сімєю не проживає; участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, станом здоровя сина не цікавиться, про що також свідчить інформація Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області № 587 від 21 червня 2016 року. Також судом встановлено, що [PERSON], [INFO] працює у ФОП [PERSON] за трудовим договором № 7819 від 01 червня 2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] (Працівник) зобовязався виконувати роботу продавця непродовольчих товарів, а [PERSON] (фізична особа, яка використовує найману працю) зобовязалася оплачувати працю працівника у розмірі 1110,00 гривень на місяць; також умовами договору передбачено, що розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. [PERSON] за період роботи з 01 жовтня 2015 року до 31 березня 2016 року отримав загальну суму доходу в розмірі 8310,00 гривень (за жовтень 2015 року - 1380,00 гривень; за листопад 2015 року 1380,00 гривень; за грудень 2015 року 1380,00 гривень; за січень 2016 року 1390,00 гривень; за лютий 2016 року 1390,00 гривень; за березень 2016 року 1390,00 гривень), про що свідчить довідка про доходи за період з 01 жовтня 2015 року до 31 березня 2016 року, сформована ФОП [PERSON] В якості доказів суду надано: копія паспорту громадянина України на імя позивача; копія паспорту громадянина України на імя відповідача; копія диплома спеціаліста серії ХА № 46498375 на імя [PERSON]; копія трудової книжки серії ЯЯ № 026310 на імя [PERSON], [INFO]; медична довідка № 1179, надана 22 червня 2016 року Лабораторією загальної практики сімейної медицини селища Бабаї центру Первинної медико-санітарної допомоги міста Мерефи Харківського району Харківської області; довідка № 21, сформована 29 квітня 2016 року Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Силует», відповідно до даних якої, [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину, але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття [PERSON], при цьому аліменти на утримання дитини суд стягує у частці, а не у твердій грошовій сумі як просить позивач, оскільки відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та не заперечував в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, при цьому право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтями 77; 79; 80 Сімейного Кодексу України визначено, що способом надання утримання одному з подружжя другим у грошовій формі є аліменти, які присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя, з другого з подружжя, у частці від заробітку (доходу) і (або) у твердій грошовій сумі та сплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що позивач не працює, здійснює догляд за спільним з відповідачем малолітнім сином [PERSON], якому ще не виповнилось три роки, тому остання відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення сином трьох років, тому суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, при цьому аліменти на утримання дружини суд стягує у частці, а не у твердій грошовій сумі як просить позивач, оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, що також дає підстави вважати, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. При розгляді справи суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо сумнівів його батьківства [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не надав доказів, які б спростували факт його батьківства щодо спільної з позивачем дитини [PERSON]. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial