Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

30.08.2019 позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 64. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Позивач позов аргументувала тим, що 20 березня 2013 року між ними з відповідачем було зареєстровано шлюб. Вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя не склалось, фактично вони з відповідачем не проживають з 2014 року. А тому вона прийняла рішення про припинення подружнього життя. Позивач зазначила, що перебуваючи у декретній відпустці відповідач жодним чином не надавав матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, а тому вона змушена була звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, проте це не дало жодних результатів, як і примирення з відповідачем. В результаті зневажливого ставлення відповідач до неї та дитини, вони вирішила припинили шлюбні відносини між ними остаточно, примирення між ним неможливе. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 06.09.2019 ухвалою судді справа прийнята до свого провадження та призначена до підготовчого судового засідання на 17.10.2019. 17.10.2019 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 30.10.2019. 30.10.2019 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглядати у справу у її відсутність. 30.10.2019 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який 20 березня 2013 року зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 64 (а.с.4), мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5) Позивач та відповідач як одна сім`я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, ніким не оспорені, одержані в порядку встановленому законом. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути 50 % сплаченого судового збору, також з державного бюджету слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved