Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

31.10.2016 р. позивачка звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області 05.05.1990 р., актовий запис № 10, мотивуючи тим, що подружнє життя не склалося через зраду чоловіка у подружній вірності, він знайшов собі іншу жінку та часто їздив до неї у м. Львів. У зв»язку з цим, в сім»ї почали виникати постійні сварки і конфліктні ситуації. Позивачка залишалась одна з дитиною та хворим свекром похилого віку, незважаючи на те, що сама хворіє на діабет 1 типу. З 1999 року являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Довгий час позивачка надіялась, що відповідач змінить своє ставлення до сім»ї , зрозуміє свою помилку, тому не хотіла з ним розлучатись, в цьому її підтримував свекор. На даний час в них виникли додаткові непередбачені клопоти та тривоги, оскільки відповідач зареєстрований у житловому будинку свого батька, на їх адресу почали надходити повідомлення про візит представників кредитора, постійно телефонують з погрозами з колекторського агентства. З цього випливає, що у відповідача є кредити в банку, яких він не сплачує. Зазначає, що з 2008 року вони не ведуть спільного господарства з відповідачем та не підпримують жодних подружніх стосунків, проживають окремо. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу. В судовому засідання позивачка [PERSON] позов підтримала, вважає, що сім»я розпалась остаточно з вини відповідача і не може бути збережена, оскільки їх подружні відносини мають виключно негативний характер. Більше 8 років вони разом не проживають, відповідач зник і більше не з»являється, при цьому знаючи що в нього паралізований 77-річний батько, який потребує догляду, а також дитина інвалід дитинства. Жодним чином не проявляє турботи про хворого батька, позивачку та їхню дитину, їх життям не цікавиться, а тому шлюб носить лише формальний характер. У кінці 2014 року дав на утримання сім»ї 1000 (одну тисячу) грн., більше жодної матеріальної допомоги не надавав. Позивачка у квітні 2016р. зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак з об»єктивних причин заява залишена без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення в пресу «Львівська пошта» (а.с.21). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення\~ на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши позовну заяву, матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. З долученого до справи свідоцтва про шлюб серії ІІ-СГ № 382750 (а.с.3), видно, що сторони в шлюбі з 05.05.1990 р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Разом з тим суд враховує, що кожен має право на таємницю свого особистого життя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, проте зважаючи на те, що неповнолітніх дітей не мають, як убачається зі змісту позову, сторони більше двох років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, позивач фактично має намір створити нову сімю, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у позивача будувати сімейні відносини, небажання проживати разом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий.

Outcome: approved