Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

30 березня 2015 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 листопада 2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 900 грн. 49 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30 квітня 2015 року у зв'язку з перебуванням відповідача на військовій службі провадження по справі було зупинено (а.с. 43). До початку розгляду справи по суті позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.11.2005 року у розмірі 11 708 грн. 99 коп., де 10 495,61 грн. - заборгованість за кредитом; 179,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 533,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 62-64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, змінені позовні вимоги визнає (а.с. 91). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів у році з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється відповідно до умов договору та Умов і правил надання батьківських послуг. Відповідно до п. 6.5 умов і правил надання батьківських послуг, які є частиною договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, по перевикористанню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Судом встановлено, що Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію. Військовозобов'язаний (відповідач) [PERSON] був призваний на військову службу 2 серпня 2014 року та демобілізований 17 липня 2015 року (а.с. 39, 50). Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року, стаття 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнена пунктом 15 такого змісту - Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно Прикінцевих положень Закону дія підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов'язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно зробленого позивачем перерахунку заборгованості, проведено з урахуванням перебування відповідача у зоні АТО, (а.с. 65-70, 80-89) станом на 31 серпня 2015 року у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 11 708 грн. 99 коп., яка складається з 10 495,61 грн. заборгованості за кредитом; 179,62 грн. - заборгованість по відсоткам; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 533,76 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в сумі 11 708,99 грн. визнав. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved