Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

3 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник , що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 29 січня 2005 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Сподобівка»(далі ТОВ «Сподобівка») був укладений договір оренди земельної ділянки , яка їй належить на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на землю. Договір зареєстрований у відділі ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 5 червня 2006 року. 24 липня 2008 року між неї та ТОВ «Сподобівка» було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої ,дію договору оренди продовжено на 15 років , та розмір орендної плати збільшувався до 3 % від грошової оцінки землі. Дана угода зареєстровані у відділі ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 8 травня 2009 року. Окрім того нею підписана додаткова угода про зміну орендаря від 29 січня 2005 року, згідно якої у зв'язку з реорганізацією ТОВ «Сподобівка», права та обов'язки орендаря перейшли до приватного підприємства «Сподобівка Агро Плюс»( далі по тексту ПП «Сподобівка Агро Плюс»). Дане підприємство не сплачує позивачу протягом 2011 року -2015 року оренду плату згідно умов договору, тому вона вважає,що цим порушаються умови договору, її права на отримання прибутки ,окрім того зазначила,що має бажання самою обробляти належну їй земельну ділянку. Тому звернулась до суду та просить розірвати додаткову угоду до договору оренди належної їй земельної ділянки від 24 липня 208 року та стягнути з відповідача оренду плату в розмірі 11305.35 грн. згідно наданого розрахунку , сплачені судові витрати . Представник позивача підтримав позовні вимоги прохав їх задовольнити. Представник відповідача надала до суду заперечення проти позову, прохала розгляд справи проводити за відсутністю представника. В обґрунтування заперечень зазначила. Що дійсно між ТОВ «Сподобівка» та [PERSON] з 2005 року існують оренді правовідносини. Враховуючи реорганізацію ПП «Сподобівка Агро Плюс» уклала з позивачем 29 січня 2005 року угоду про зміну орендаря , після чого усі права та обов'язки перейшли до ПП «Сподобівка Агро Плюс». До певного часу ніяких питань стосовно орендної плати між сторонами не виникало. В 2013 році [PERSON] виявила бажання розірвати договір оренди, так як мала бажання самостійно обробляти земельну ділянку яка їй належить. Починаючи з 2013 року між підприємством та [PERSON] йдуть судові спори. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25 березня 2014 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 6 травня 2014 року вимоги позивача задоволені частково, розірвано договір оренди, укладений 29 січня 2005 року , стягнуто оренду плату. Вказані рішення суду ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року скасовані, справу надіслано на новий розгляд. За заявою позивача ,ухвалою від 2 березня 2015 року Шевченківського районного суду Харківської області залишено без розгляду. Стосовно не сплати орендної плати зазначила ,що орендна плата сплачується згідно умов договору , але позивач навмисно ухиляється від її отримання , так як бажає розірвання договору, бо після підписання договору оренди землі, його реєстрації ,виявила бажання самостійно обробляти належну їй земельну ділянку. Як під час укладання договору оренди так і подальшому, позивач мала повну дієздатність , сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору у тому числі ,оренда плата. Підприємством проводились дії стосовно вручення орендної плати позивачу ,вона неодноразово запрошувалась для її отримання , але остання не з'являлась. В 2015 році оренда плата була направлена поштовим переказом , який також позивач не отримує. Таким чином вини підприємства у тому ,що позивач не має намір отримувати орендну плату не має, і позивачем не доведено. Враховуючи викладене вважає,що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими ,що не підлягають задоволенню. Суд вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані докази дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами , той факт ,що між позивачем та відповідачем є договірні правовідносини, щодо оренди земельної ділянки загальною площею 7.5796 га , розташованою на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області ,яка належить позивачу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. З договору оренди земельної ділянки від 29 січня 2005 року укладеного між [PERSON] вбачається ,що вона передала ТОВ «Сподобівка» належну їй земельну ділянку строком на 5 років. Договір зареєстрований у відділі ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 5 червня 2006 року за № 040670400165. 24 липня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Сподобівка» було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої ,дію договору оренди продовжено на 15 років , та розмір орендної плати збільшувався до 3 % від грошової оцінки землі. Дана угода зареєстровані у відділі ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 8 травня 2009 року за № 040979400014. Окрім того [PERSON] підписана додаткова угода про зміну орендаря від 29 січня 2005 року, згідно якої у зв'язку з реорганізацією ТОВ «Сподобівка», права та обов'язки орендаря перейшли до ПП «Сподобівка Агро Плюс», угода зареєстрована 20 березня 2012 року в відділі Держкомзему Шевченківського району Харківської області за № 632578604001235. Сторонами також не заперечується той факт, що між ними існує конфліктна ситуація. З рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25 березня 2014 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 6 травня 2014 року вбачається , що вимоги позивача щодо розірвання договору оренди землі від 29 січня 2005 року задоволені частково, розірвано договір оренди , стягнуто оренду плату. Вказані рішення суду ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року скасовані, справу надіслано на новий розгляд. За заявою позивача , ухвалою від 2 березня 2015 року Шевченківського районного суду Харківської області залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач мотивувала свої вимоги тим ,що бажає сама обробляти належну їй земельну ділянку , враховуючи ,що в суді знаходився її позов, оренду плату умисно не отримувала. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне прав». Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. На підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності. Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 даного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Підставою припинення права користування земельною ділянкою за п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. З наданих суду доказів вбачається ,що позивачу нараховувалась оренда плата з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки за винятком ПДФО . Матеріали справи містять повідомлення та поштові перекази надіслані на адресу [PERSON] з яких вбачається ,що їй пропонується отримати оренду плату, а також поштові перекази які залишились не отриманими. Такими чином суд дійшов до висновку ,що умисна вина підприємства ,щодо не своєчасної сплати орендної плати позивачем не доведена але зазначає ,що оренда плата сплачувалась з порушенням строку, встановленого договором оренди, що не може бути визначено як істотне порушення, а, відтак, не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Протилежного позивачем суду не надано. Ст.60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку ,суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими що не підлягають задоволенню. Враховуючи ,що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог , відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed