Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

7 грудня 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 квітня 2014 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 38. Від спільного життя подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 1 листопада 2016 р. у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, постійно сваряться. Просилашлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Золенко». Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява, в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу у його відсутність. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 346739, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 38, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 квітня 2014 р. (арк. справи 3). Від спільного життя сторони мають дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-НО № 597110, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 219 (арк. справи 2). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 1 листопада 2016 р. у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, постійно сваряться, спільне господарство не ведеться. До примирення сторони не прагнуть, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін та дитини. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110 112 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, постійно сваряться, спільне господарство не ведеться. До примирення сторони не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved