Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

29 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано, з цього часу вони проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги синові не надає, від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, яку витрачає лише на свої потреби. Інших неповнолітніх дітей не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, проти стягнення з нього на користь позивача [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) не заперечував, про що надав суду відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] із 31 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю у місті Бровари Київської області. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них у місті Києві, постійно матеріальної допомоги малолітньому синові він не надає. Домовленості щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. Проти стягнення на користь позивача аліментів на сина в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідач не заперечує. У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітньому синові постійно не надає, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць (п. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved