Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

6 травня 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №005-03165-240907. Станом на 13.03.2014р. відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ПАТ «Дельта Банк». Однак на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. Позивач просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1848грн.42коп, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явились, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу заочно. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2007р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON], уклали кредитний договір №005-03165-240907. Відповідно до п.1.1 договору, позивач надає відповідачу кредит у сумі 1449грн. на придбання певного майна/послуг на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,7% в місяць відповідно до п.2.5 договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1449грн, про що свідчить меморіальний ордер №33971995 від 25.09.2007року та товарний чек від 24.09.2007року (а.с. 7-8). Станом на 13 березня 2014р. заборгованість відповідача складає 1848грн.42коп, яка складається з: суми кредиту - 1348грн.81коп; заборгованістю за відсотками - 61грн.41коп; заборгованістю за комісіями - 438грн.20коп, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved