Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

30.12.2013 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» (далі по тексту - відповідач) про звільнення земельних ділянок та стягнення збитків . Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем положень статей 96, 125, 126 Земельного кодексу України, а саме відповідач тривалий час самовільно, без згоди позивача, як власника, з порушенням агротехнічних заходів, правил землекористування, використовував земельну ділянку [NUMBER] та земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 4,84 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, внаслідок чого земельні ділянки знаходяться у стані, який неприродний для використання їх за цільовим призначенням. Позивач - [PERSON], в судове засідання 07.05.2014 року не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її присутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - ВАТ «Імені 28 червня», відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та його представник в судові засідання 13.03.2014 року, 10.04.2014 року та 07.05.2014 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи на 13.03.2014 року, 10.04.2014 року та 07.05.2014 року, а також копія позовної заяви [PERSON] з додатками до неї були надіслані на адресу ВАТ «Імені 28 червня» (Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Приморська,45), яка наявна в матеріалах справи та за якою підприємство зареєстровано. Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, позивач в судове засідання не з'явився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] та земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 4,84 га у межах згідно з планом, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 069841, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №65/20 і виданим 11.06.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. Зазначені земельні ділянки в порушення ст.ст. 96, 125, 126 Земельного кодексу України самовільно займаються ВАТ «Імені 28 червня» з порушенням агротехнічних заходів та правил землекористування. Так, відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.03.2013 року, складеного головним спеціалістом відділу оперативного контролю Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, ВАТ «Імені 28 червня» використовує земельні ділянки в масивах « 3-4в», « 1с», « 126», « 46», « 2г», « 1вп», « 1а», « 2а» на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, які належать громадянам згідно державних актів на право приватної власності під багаторічні насадження та, зокрема [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER] та земельна ділянка [NUMBER]) За вищезазначеними ділянками не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно акту визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня» від 13.03.2013 року, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.03.2013 року № 61/А-2013, багаторічні насадження, розміщені на землях заявників у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 року за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році Акціонерного товариству «Імені 28 червня». В результаті бездіяльності ВАТ «Імені 28 червня» всі багаторічні насадження загинули або зріджені до такого стану, що потребують викорчовування та списання, про що свідчать акти обстеження багаторічних насаджень від 16.07.2010 року, від 25.05.2011 року та від 01.06.2011 року. Обстеження багаторічних насаджень, проведене комісією на момент складання цих акту, на масивах « 3-4в», « 1с», « 12б», « 4б», « 2г», та « 1вп», « 1а», « 2а» свідчать про подальше погіршення стану цих насаджень і характеризується ще більшим їх зрідженням та масовим заселенням дикою поросллю чагарників та акацій. Таким чином, відповідачем на земельній ділянці позивача розміщені багаторічні насадження, що перебувають на балансі відповідача. У зв'язку з чим, позивачем унеможливлюється використання земельної ділянки за власним бажанням або за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно із ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із абз. б) ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до частин 1, 3 ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до пункту «Д» статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі ст.157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих У зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із абзацом 1 пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19.04.1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Відповідно до абз.7 п.3 вказаного Порядку, відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. На підставі пункту четвертого зазначеного Порядку, розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості). Згідно із роз'ясненнями п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько- чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 Земельного кодексу України здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами). Згідно акту визначення збитків власникам земельних ділянок, занятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня» від 13.03.2013 року, затвердженого розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15.03.2013 року № 61/А-2013 розмір річних збитків на 1 га сільськогосподарських угідь визначений на рівні сум щорічного розрахункового доходу, згідно даних таблиці за 2009-2012 рік. Розрахунковий дохід з 1 га сільськогосподарських угідь, визначений як середня величина, отримана шляхом ділення чистого доходу (виручки) від реалізації продукції рослинництва звітуючи сільськогосподарських підприємств на площу сільськогосподарських угідь цих підприємств за відповідний рік, відповідно до зведених основних економічних показників роботи сільськогосподарських підприємств за 2009-2012 роки (форма № 50-сг), по звітуючим сільськогосподарським підприємствам Білгород-Дністровського району, погоджених з відділом статистики у Білгород-Дністровському районі. Розрахунковий дохід за 1 га сільськогосподарських угідь за 2010 рік становить 2771,4 грн., 2011 рік - 3289,18 грн., 2012 рік - 3481, 43 грн. Враховуючи те, що площа самовільно зайнятої ВАТ «Імені 28 червня» землі, належної [PERSON] на праві приватної власності, складає 4,84 га, сума завданих збитків за 2010-2012 роки становить: 4,84 х 2 771,40 + 4,84 х 3 289,18 + 4,84 х 3 481,43 = 46 183,32 грн. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим позовна заява [PERSON] до ВАТ «Імені 28 червня» про звільнення земельних ділянок та стягнення збитків. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved