Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

30.12.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.05.2018 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-110139, відповідно до умов якого остання отримала кредит на поточні потреби в сумі 30 000 грн. строком до 05.05.2023 зі сплатою щомісяця ануїтетного платежу у розмірі 1516 грн. Станом на 20.06.2019 у зв`язку з порушенням відповідачкою зобов`язань щодо повернення кредиту утворилася заборгованість у розмірі 37 432,51 грн. Між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КРЕДОБАНК» 20.06.2019 укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06-/19-2 , відповідно до умов якого позивач набув прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором, про що було повідомлено позичальника. Оскільки відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 49 106,14 грн., яка складається із 37 432, 51 грн. - суми заборгованості за кредитом, 8 651,96 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 20.10.2019 по 07.02.2021, обрахованої на підставі ст. 551 ЦК Україні на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 1557,19 грн. - інфляційних втрат та 1 464, 48 грн - 3 % річних, а також 2102 грн понесених витрат по сплаті судового збору. Ухвалою від 13.01.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 11.02.2021 у порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Іванченко А.О. у судове засідання не з`явилася, направивши на адресу суду за допомогою системи «Електронний суд» клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 13.01.2021 відповідачці роз`яснювалося право подати відзив, у якому вона повинна викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що 08.05.2018 між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , та ПАТ «КРЕДОБАНК» укладено кредитний договір № CL-110139, за умовами якого банк на умовах поворотності, строковості та цільового характеру використання, надав відповідачці кредит у сумі 30 000грн строком на 60 місяців, тобто до 05.05.2023, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у відділенні 43/2 ПАТ «КРЕДОБАНК». Сторони погодили строки погашення кредиту - щомісяця з 01 по 08 число ануїтет ними платежами, розмір якого визначено у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, та становить 1516 грн. (а.с.4-6). Станом на 20.06.2019 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CL-110139 складає 37 432,51 грн. (а.с.20). 20.06.2019 між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого фінансова компанія набула права вимоги за кредитним договором № CL-110139 від 08.05.2018 (а.с.10-20). За положеннями статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Дійсність укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та АТ «КРЕДОБАНК» договору відповідачем не оспорювалася, тобто він є чинними, а наявні у позивача зазначені вище документи, а саме: кредитний договір, платіжне доручення на переказ коштів, реєстр боржників від 20.06.2019, свідчать про те, що до позивача перейшли всі права вимоги замість первісного кредитора. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та суми 3% річних за період з 20.10.2019 по 07.02.2021 не суперечить вимогам ст. 625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог в частині нарахованої за період з 20.10.2019 по 07.02.2021 пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, позивач посилається положення ст. 550, п.2 ст. 551 ЦК України, а також норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині нарахованої пенсі, оскільки преамбула до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» наголошує, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Позичальник [PERSON] не є суб`єктом підприємницької діяльності, отже на правовідносини, які виникли між нею та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», дія цього закону поширюватися не може. Крім того, положення ст.ст. 550,551 ЦК України не містять обов`язку боржника сплати пені у розміріподвійної облікової ставки НБУ. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суми заборгованості за кредитним договором, 3 % річних та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задовольняються частково з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 731, 65 грн.

Outcome: partial