overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

6 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи матір'ю дитини матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, тому позивач для забезпечення потреб дитини вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в сумі 640 грн. Представником позивача в судовому засіданні позовні вимоги було уточнено, вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу починаючи з дня подач позову і до закінчення дочкою навчання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач, будучи матір'ю дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язана таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідач є працездатною, має постійний дохід. Як вбачається з даних справи неповнолітня [PERSON] проживає в Російській Федерації разом із батьком та навчається в Кооперативному технікумі Тамбовського облспоживспілки, що в судовому засіданні також не заперечувалося відповідачем. Судом враховуються, що [PERSON] працює на посаді менеджера по роботі із клієнтами за трудовим договором з 19 червня 2014 року із посадовим окладом 1218 грн., що підтверджується довідкою ПП «[PERSON].» від 20 червня 2014 року. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], суд, відповідно до вимог ст.ст. 181-183 СК України, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, відсутністю інших утриманців, визначає в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог про стягнення аліментів до закінчення навчання, то суд враховуючи положення ст.199 СК України, з яких вбачається, що право на утримання мають повнолітні дочка (син), які продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують допомоги, вважає, що вони задоволенню не підлягають, у зв'язку із не досягненням повноліття дочкою відповідачки. Судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

6 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 15 лютого 2011 року в Личинівській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, що є причиною частих суперечок та конфліктів, в ході яких чоловік застосовує фізичну силу. Шлюбні відносини припинились, подружжя проживають окремо, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає, що сім'я дійсно розпалась і збережена бути не може. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони в даний час не підтримують сімейних відносин, тривалий час проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач не заперечує проти цього, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

6 травня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають двох дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, як вбачається з поданої заяви, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 31 липня 1993 року в м. Козятин райвідділі ЗАГС Вінницької області, актовий запис №144, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу мають двох дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 7). Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

6 травня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб був передчасним і невдалим, у них різні погляди на поведінку і взаємообов'язки подружжя, що призводило до серйозних непорозумінь при вирішенні сімейних проблем. Вважає, що шляхів нормалізації їх відносин та збереження сім'ї немає. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що з 12 березня цього року вони з відповідачем проживають окремо, він не турбується про неї, не намагається знайти роботу. Просить не надавати терміну для примирення. Відповідач позов визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги. Сторони не проживають разом. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

6 травня 2015 року до судді надійшла заява боржників про скасування судового наказу від 27 березня 2015 року, у поданій заяві боржники просять суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржники не погоджується із наявністю у них заборгованості. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

6 травня 2015 року до судді надійшла заява представника Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в якій він просить суд винести ухвалу про повернення судового збору. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 8 травня 2014 року ухвалою судді вказана позовна заява Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» була визнана повернута заявнику, а в частині позовних вимог було відмовлено у відкритті провадження у справі. Відповідно до п.2), п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» - сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі. Таким чином є законні підстави для повернення судового збору. На підставі п.2) ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

6 травня 2015 року до судді надійшло подання державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Підгірного О.С., погоджене з начальником Дзержинського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції Фоменко І.М., про тимчасове обмеження боржників [PERSON], [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 3771 ЦПК України - 1. Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. 2. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Державний виконавець не надав суду докази які підтверджують ухилення боржників від виконання зобов'язань, покладених на них судовим рішенням, а тому подання не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

6 травня 2015 року ухвалою судді позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди була залишена без руху. Разом з вказаною позовною заявою 6 травня 2015 року до судді надійшла заява позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль який належить відповідачу [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд, за заявою осіб які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не надав суду доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для забезпечення позову, а тому заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

6 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 29 вересня 2006 року, він уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №54. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне миття з відповідачкою не склалося, виявилися різні характери, різні життєві інтереси та погляди на життя. На підставі цього між ними відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини вони припинили 20 квітня 2016 року. З того часу проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, примирення з відповідачкою неможливе. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, жодних заперечень суду не надала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 29 вересня 2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 54 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

6 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 354411/6580/0138-8 за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 38000 дол США зі сплатою 13,80 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення боргу до 6 червня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання за договором між банком та [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки № 354411/6580/138-8-8П. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього та [PERSON] 25 494,09 дол США, що еквівалентно 240891 грн. 11 коп. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 6 червня 2008 року за кредитним договором № 354411/6580/0138-8 а він отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 38000 дол США зі сплатою 13,80 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення боргу до 6 червня 2015 року. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 6 березня 2014 року допустив заборгованість в сумі 25494,09 дол США, що еквівалентно 240891 грн. 11 коп. (заборгованість за кредитом-15949,39 дол США, що еквівалентно 150704 грн. 19 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 2217,89 дол США, що еквівалентно 20956 грн. 62 коп., заборгованість за відсотками - 1312,72 дол США, що еквівалентно 12403 грн. 76 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 1143,87 дол США, що еквівалентно 10808 грн. 31 коп., пеня - 8231,98 дол. США, що еквівалентно 77783 грн. 16 коп.). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідачка [PERSON] відповідно до умов договору поруки укладеного між нею та банком взяла на себе зобов'язання перед позикодавцем відповідати по зобов'язаннях [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. За умовами п.2.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі що і боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. З відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 2408 грн. 91 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

6 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 40% усіх його доходів щомісячно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19 квітня 2014 року разом з сином проживає окремо від відповідача. Єдиним джерелом для їх існування є допомога на дитину, оскільки батько дитини жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має задовільний стан здоров'я, постійну роботу та заробіток. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 30% всіх своїх доходів щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі та являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження (а.с. 3, 4). З квітня 2014 року дитина проживає разом з матір'ю окремо від відповідача і знаходиться на її утриманні за рахунок державної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] працездатний та має задовільний стан здоров'я, суд приходить до переконання, що він повинен утримувати свого сина [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоров'я, а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/3 частину усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

6 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач замається підприємницькою діяльністю, добровільно не надає допомоги на утримання та виховання дитини. Інших осіб на утриманні не має, тому просить стягнути із відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час і місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку, направила суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який є здоровим. Відповідач є працездатним, працює приватним підприємцем, інших утриманців не має. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved