Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

29 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС). Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі постанов державних виконавців було накладено арешт на все нерухоме майно її померлого батька [PERSON] , про що вона дізналася 15 березня 2021 року, звернувшись до нотаріуса з приводу відчуження нерухомого майна. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею батька, а також на те, що 28 грудня 2009 року та 24 січня 2011 року виконавчі провадження, в яких останній був боржником, були закінчені, просила звільнити з-під арешту все нерухоме майно, що належало її батькові. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, вказала, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач про причини неявки свого представника суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 249947602 від 25 березня 2021 року (а. с. 12) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належало [PERSON] , відділом ДВС було накладено арешт на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 вересня 2009 року та від 23 листопада 2010 року. Відповідно до досліджених судом свідоцтв про народження (а. с. 7) та про смерть (а. с. 8) вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , і у відповідності зі ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Згідно з відповіддю на заяву позивачки за вих. № 101-35/6525 від 17 березня 2021 року, наданою відділом ДВС (а. с. 13), на виконанні відділу знаходились виконавчі провадження №№14679440 та 20234013, які 16 травня 2011 року та 28 серпня 2013 року відповідно були завершені та в подальшому знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання згідно з «Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивачка як спадкоємиця першої черги не має можливості належним чином реалізувати своє право на спадкування, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved