Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

30 квітня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 31 січня 2007 року між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0015/08/03-CL, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2777500,00 гривень на придбання нерухомості з виплатою процентної ставки 18,00 % річних, строком до 30 січня 2018 року. В якості забезпечення виконання умов Позичальника за кредитним договором були укладені договір іпотеки №07-27/08 від 31 січня 2008 року з додатковими угодами до нього та договір іпотеки №07-79/09 від 29 липня 2009 року з додатковими угодами до нього. Звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя не відбувалось. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0015/08/03-CL від 31 січня 2008 року з додатковими угодами до нього, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №07-28/08 від 31 січня 2008 року з додатковими угодами до нього. Оскільки відповідачі взяті на себе договірні зобов'язання належним чином не виконують, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення солідарно з відповідачів на свою користь суми заборгованості, яка на момент звернення з даним позовом до суду склала 3494967,30 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року даний позов був залишений без руху та позивачеві наданий відповідний строк для усунення недоліків позовної заяви. 13 травня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині виправлення помилки в зазначенні реквізитів відповідача 2 на виконання ухвали суду від 30 квітня 2014 року (а.с. 50). В ході судового розгляду 30 липня 2014 року, судом було об'єднано зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Банк Форум», третя особа - [PERSON] про припинення договору поруки в одне провадження із первісним позовом за відсутності заперечень з боку позивача за первісним позовом. Як вбачається із тексту зустрічної позовної заяви, [PERSON] просила суд визнати договір поруки №07-28/08 від 31 січня 2008 року припиненим з 03 листопада 2008 року. В обгрунтування заявленої позовної вимоги, позивач за зустрічним позовом послалась на те, що 31 січня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0015/08/03-CL, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 2777500,00 гривень. Відсоткова ставка за кредитом було встановлено у розмірі 18%. Кінцевий термін повернення кредитних коштів встановлено - 30 січня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» 31 січня 2008 року було укладено договір поруки № ДП №07-28/08. Відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання у разі невиконання позичальником умов кредитного договору погасити заборгованість за кредитним договором, нараховані проценти та пеню. Додатковою угодою №1 від 17 березня 2008 року до кредитного договору змінено валюту зобов'язання з гривні на долар США, та встановлено відсоткову ставку у розмірі 13,5% річних. 17 березня 2008 року між позивачем за зустрічним позовом та Банком укладено Додатковий договір до договору поруки, відповідно до умов якого позивач погодилась зі змінами умов основного зобов'язання. Додатковою угодою №2 від 03 листопада 2008 року до кредитного договору збільшено відсоткову ставку з 13,5% до 16.0%. В додатках до позовної заяви, поданої Банком, є додатковий договір від 03 листопада 2008 року до договору поруки. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що зазначений додатковий договір від 03 листопада 2008 року вона ніколи не бачила та не підписувала. Таким чином, збільшення обсягу відповідальності забезпеченого зобов'язання є підставою для припинення договору поруки саме з 03 листопада 2008 року - моменту укладання Додаткового договору №2 до Кредитного договору, якою було збільшено обсяг відповідальності поручителя без його згоди. Окрім того, позивач за зустрічним позовом послалась на п. 22 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якій зазначено, що у разі відсутності інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється к разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 06 серпня 2014 року в ході судового засідання представник відповідача [PERSON] подав до суду письмове клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі, за наслідками якого суд на місці. Без видалення до нарадчої кімнати ухвалив рішення про відмову у задоволенні зазначеного клопотання та одночасно, визнав обов'язковою явку відповідача [PERSON] в наступне судове засідання. Натомість, всупереч прийнятого судом рішення від 06 серпня 2014 року про обов'язкову явку відповідача [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 19 серпня 2014 року остання не з'явилась. 19 серпня 2014 року, в ході судового розгляду, представник позивача Тернова І.В. наполягала на задоволенні первісного позову в повному обсязі, просила суд задовольнити його. Проти зустрічного позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову за викладених в ході судового розгляду та наданих суду письмових заперечень обставин (а.с. 96-97). Одночасно, представник відповідача [PERSON] [PERSON] в ході судового засідання 19 серпня 2014 року просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та просив суд задовольнити зустрічний позов. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2014 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 31 січня 2007 року між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0015/08/03-CL, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2777500,00 гривень на придбання нерухомості з виплатою процентної ставки 18,00 % річних, строком до 30 січня 2018 року (а.с. 11-12). Додатковою угодою до кредитного договору №1 від 17 березня 2008 року, сторони дійшли згоди щодо зміни валюти кредитування та відсоткової ставки за користування кредитним и ресурсами. Так, даною угодою було внесено зміни щодо суми кредитування (п.1.1 кредитного договору), відповідно до якого кредитний ліміт наданий банком становив 550000,00 доларів США, а плата за його користування, встановлена у розмірі 13,5% річних (а.с. 15). 03 листопада 2008 року сторони досягли згоди щодо змінення відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 16% річних, що закріплено в додатковій угоді до кредитного договору №2 (а.с. 17). Додатковою угодою №3 від 06 лютого 2009 року до кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо періоду та розміру відсоткової ставки. Так у період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2010 року плата за користування кредитними ресурсами встановлена у розмірі 13,5% річних, а з 01 лютого 2010 року - 16% річних (а.с. 18). Додатковою угодою №4 від 07 серпня 2009 року до кредитного договору - встановлено графік зменшення кредитного ліміту (а.с.19). 20 травня 2010 року додатковою угодою до кредитного договору №5 було зменшено плату за користування кредитом до 14,5% річних з 01 лютого 2010 року (а.с 21). Додатковою угодою до кредитного договору за № 6 від 29 листопада 2010 року було внесено зміни до п.2.3 кредитного договору, за умовами якого ліміт кредитування за реструктуризованою кредитною лінією складає 484925,00 доларів США (а.с.22). У відповідності до додаткової угоди №7 від 25 листопада 2011 року - позичальника було реструктуризовано та змінено валюту кредитування, відповідно до чого було внесено зміни, так п.1.1, п.1.3 та п.2.3 викладено в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 3661076,98 гривень. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,5% річних, з поверненням основної заборгованості кредиту частинами відповідно графіку, встановленого додатком від 25 листопада 2011 року» (а.с. 24). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0015/08/03-CL від 31 січня 2008 року з додатковими угодами до нього, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №07-28/08 від 31 січня 2008 року з додатковими угодами до нього (а.с. 26-31). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 0015/08/03-CL від 31 січня 2007 року виконав в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам (а.с. 8-10). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором №0015/08/03-CL від 31 січня 2007 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої на момент звернення до суду з даним позовом становить 3494967,30 гривень, з яких 398431,94 гривень - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 365814,97 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 29869,58 гривень - поточна заборгованість за нарахованими процентами, 41107,39 гривень - пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором № 0015/08/03-CL від 31 січня 2007 року станом на 24 квітня 2014 року (а.с. 6-7). Відповідно до договору поруки № 07-28/08 від 31 січня 2008 року поручитель - [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 0015/08/03-CL від 31 січня 2007 року. Сторони встановлюють, що Поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, виплачує кредитору пеню від загальної суми заборгованості позичальника по кредитному договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виникнення зобов'язання поручителя погасити заборгованість позичальника. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Частиною 1 ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким чином, на підставі договору поруки кредитор додатково набуває право вимоги до третьої особи, що не є стороною кредитного договору, а поручитель добровільно бере на себе обов'язок виконати зобов'язання боржника у разі невиконання такого зобов'язання останнім. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №0015/08/03-CL від 31 січня 2007 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Розглянувши зустрічний позов, суд дійшов наступного висновку. На підставі наданих до суду письмових заперечень представника позивача на зустрічний позов, суд встановив, що останній додатковий договір поруки від 25 листопада 2011 року був підписаний позивачем за зустрічним позовом без заперечень і відповідно до нього поручитель зобов'язався солідарно відповідати за виконання умов кредитного договору відповідно до змін від 25 листопада 2011 року. Також, приймаючи відповідне рішення, суд виходив з того, що ствердження позивача за зустрічним позовом про те, що вона не підписувала додаткових договорів поруки нічим не підтверджені є голослівними і свідчать лише про намір уникнути від солідарної відповідальності по поверненню кредитних коштів. Таким чином, суд дослідивши матеріали зустрічного позову, письмових заперечень та вислухавши думку учасників процесу вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову, в зв'язку з тим, що стороною позивача за зустрічним позовом не доведено, а стороною відповідача за зустрічним позовом повністю спростовано доводи позивача в обгрунтування необхідності визнання договору поруки за №07-28/08 від 31 січня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON]. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у справі за первісним позовом. Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом - не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved