Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

29 квітня 2020 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 22 січня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] (надалі за текстом відповідач 1) було укладено шлюб. 12\~липня 2007 року відповідач 1 отримав ордер №\~123 на право заселення у квартиру [ADDRESS] з сім`єю, яка складається з дружини, дочки дружини [PERSON] та сина [PERSON] . На теперішній час у квартирі зареєстровано та фактично проживає три особи позивач, відповідач 1 та їх син [PERSON] . Квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 45,46\~м2, загальною площею 69,70\~м2. Відносини між позивачем та відповідачем напружені, шлюб між ними розірвано. Тому, для уникнення суперечок та конфліктів, позивач просить встановити порядок користування вищезазначеною квартирою наступним чином: виділити позивачеві житлову кімнату площею 17,02 м2 з прилеглим до неї балконом, виділити [PERSON] житлову кімнату площею 11,42 м2, виділити відповідачеві 1 житлову кімнату площею 17,02 м2 з прилеглою до неї лоджією, залишивши у загальному користуванні коридор площею 6,83 м2, тамбур площею 1,90 м2, кухню площею 9,16 м2, ванну кімнату площею 2,11 м2, санвузол площею 1,19 м2. У зв`язку з тим, що позивач вселилась у спірну квартиру як член сім`ї наймача, вважає що набула такі ж права і обов`язки як наймач та члени його сім`ї, а тому просить зобов`язати Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району (надалі за текстом відповідач 2) змінити договір найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] . Крім того, відповідач 1 є членом гаражного кооперативу «Автомотор» та має на праві користування гараж №\~ [NUMBER] , розташований у смт\~Гвардійське Новомосковського району. Оскільки позивач спільно з відповідачем 1 користувалася та утримувала зазначений гараж, просить встановити порядок користування гаражем, виділивши їй та відповідачеві 1 у користування по 1/2 його частини. Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 22-23). 18 травня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 18 червня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 29-31). Ухвалою суду від 01 липня 2020 року провадження у цій цивільній справі було зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України, що залучені до проведення антитерористичної операції (а.с.40-41). Ухвалою суду від 23\~жовтня\~2020\~року у задоволенні клопотання позивачеві про поновлення провадження у справі було відмовлено (а.с.64-65). Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року провадження у справі поновлено (а.с.70-71). Відповідач 1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивач, відповідач 1 та їх син [PERSON] спільно користуються службовою квартирою, яку було надано відповідачеві 1 у зв`язку з проходженням військової служби. Перешкоди у користуванні позивачем квартирою з боку відповідача не вчиняються. Оскільки спірна квартира має статус службового житла, вимоги позивача щодо встановлення порядку користування квартирою, яка на теперішній час є службовим житловим приміщенням, а також щодо зобов`язання відповідача 2 змінити договір найму житлового приміщення, не ґрунтуються на положеннях ЖК України і «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого Постановою КМУ від 03\~серпня\~2006\~року №\~1081. Крім того, позивач не є членом гаражного кооперативу «Автомотор», тобто за положеннями національного законодавства не набула право користування гаражем, розташованим у смт\~Гвардійське Новомосковського району, таким чином її вимоги щодо встановлення порядку користування гаражем не грунтуються на положеннях ЗУ «Про кооперацію» та Статуту ГК «Автомотор». Відповідач 2 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити повністю посилаючись на те, що спірна квартира є службовим житловим приміщенням. Право на зміну договору найму житлового приміщення, яке передбачено ст.\~104 ЖК України на правовідносини, що виникають у зв`язку з використанням службового житлового приміщення не поширюються. Крім того, відповідно до розділу 4 п.\~25 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 30\~листопада 2011\~року №\~737, колишні члени сім`ї військовослужбовця підлягають виселенню із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Відповідачі Квартирно-експлуатаційний відділ м.\~Дніпро (надалі за текстом відповідач 3) та Гаражний кооператив «Автомотор» (надалі за текстом відповідач 4) правом на подання відзиву на позов не скористалися. На підставі ч. 8 ст.178 ЦПК України суд вважає можливим вирішити справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації письмові пояснення щодо позову у встановлений судом строк не надав. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 22 січня 2005 року між позивачем та відповідачем 1 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року, що набрало законної сили 23\~березня\~2020\~року (а.с.14-15). 12 липня 2007 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району на ім`я [PERSON] видано службовий ордер №123 на право заселення у квартиру [ADDRESS] з сім`єю, яка складається із дружини [PERSON] , дочки дружини [PERSON] та сина [PERSON] Надана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 46,94 м2. На підставі вказаного ордеру відповідач 1 разом з сім`єю заселилися у спірну квартиру, та 31 липня 2007 року зареєстрували за вказаною адресою своє місце проживання, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району №159 від 16\~серпня\~2019\~року. Донька позивача [PERSON] знята з реєстрації в квартирі 18 травня 2010 року (а.с.13). Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладено з відповідачем 1 (а.с.11-12). Судом установлено та не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] користується кімнатою площею 17,02 м2, відповідач [PERSON] користується кімнатою площею 17,02\~м2, а їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] кімнатою площею 11,42\~м2. Саме такий порядок користування спірною квартирою і просила встановити позивач. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як установлено\~ч.\~1-3\~ст.\~64\~ЖК України\~члени сім`ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються нарівні\~з наймачем\~усіма правами\~і несуть\~усі обов`язки,\~що випливають\~з договору\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім`ї\~несуть солідарну\~з наймачем\~майнову відповідальність\~за зобов`язаннями,\~що випливають\~із зазначеного\~договору.\~До членів\~сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~наймачем і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Оскільки позивач вселилась у спірне житло як член сім`ї наймача, вона набула рівних прав за договором найму житла, які не втратила після розірвання шлюбу. Право члена сім`ї наймача на зміну договору найму пов`язане із закріпленим в статті 64 ЖК України принципу рівності прав і обов`язків всіх членів сім`ї. Житлове законодавство не визначає обставин, за наявності яких виникає необхідність зміни договору найму житлового приміщення за вимогою члена сім`ї наймача. Найчастіше вони виникають при припиненні шлюбних відносин, виділенні повнолітніх дітей в окрему сім`ю тощо. Зміна договору найму використовується зокрема для уникнення конфліктів в сім`ї, пов`язаних із спільним використанням жилих приміщень, умовами його утримання. Проте, право на зміну договору найму жилого приміщення не є безумовним. Однією з передумов можливості зміни договору найму жилого приміщення є відповідність розміру жилої площі, щодо якої укладається окремий договір найму, нормативам; відповідність умов жилого приміщення вимогам статті 63 ЖК України. Згідно із статтею 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до частини першої статті 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Статтею 47 ЖК України встановлена норма жилої площі 13,65 квадратного метра на одну особу. З урахуванням того, що спірна квартира складається із трьох кімнат різною площею, одну з яких площею 11,42\~м2 позивач просить виділити її неповнолітньому сину, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою, оскільки задоволення позовних вимог в обраний позивачем спосіб порушить житлові права неповнолітнього сина сторін, що є неприпустимим та суперечить основоположним принципам правосуддя щодо законності та справедливості судових рішень. Наведене вище узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 206/4576/15-ц (провадження № 61-21352св18). Доводи позивача про те, що запропоноване виділення житлових приміщень не порушує права та законні інтереси зареєстрованих у квартирі осіб, та захистить права неповнолітнього сина сторін не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача 2 змінити договір найму житлового приміщення є похідними від вимоги про встановлення порядку користування квартирою, а тому задоволенню не підлягають. Крім того, як на правову підставу вимог про зміну договору найму житлового приміщення позивач посилається на норми ст.\~104 ЖК України, яка в силу ст.\~123 ЖК України на правовідносини щодо користування службовим житлом не поширюється. Посилання представника на п.\~25 розділу 4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджену наказом МОУ від 30\~листопада 2011\~року №\~737, суд не приймає, оскільки даною нормою регулюється питання щодо виселення зі службового приміщення, яке не є предметом розгляду у цій справі. Вирішуючи позов в частині вимог про встановлення порядку користування гаражем, суд виходить з наступного. Відповідач 1 є членом гаражного кооперативу «Автомотор» та користується розташованим у ньому гаражем, що підтверджується паспортом та довідкою гаражного кооперативу. Як установлено ч.\~1,\~ч.\~2 ст.\~191 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Зі змісту вказаної норми вбачається, що передумовою виникнення права володіння, користування гаражем є членство у відповідному кооперативі. У відповідності до ч.\~1 ст.\~10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Судом установлено та не заперечувалось сторонами, що позивач не є членом гаражного кооперативу «Автомотор», а відтак не набула права користування спірним гаражем, тому вимоги про встановлення порядку користування гаражем є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed