Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 10 серпня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №16. Позивач вказав, що від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через несумісність характерів та повязані з цим постійні сварки, у звязку з чим з червня 2016 року сторони припинили подружні стосунки та з вказаного часу проживають окремо. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, просив задовольнити його позов. Разом з тим, позивач заперечував проти надання судом строку для їх примирення та не виявив бажання зберегти шлюб (а.с.24). Відповідач [PERSON] письмово повідомила судові про те, що нею визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та вона їх не оспорює. Відповідач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення, прохала позов [PERSON] задовольнити (а.с.25). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.21,22), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.24,25).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про одруження вбачається, що сторони одружилися та зареєстрували шлюб 10 серпня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №16 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.4,5). З матеріалів справи та з письмових пояснень сторін вбачається, що спільне сімейне життя сторін не склалося через несумісність характерів та повязані з цим постійні сварки. З червня 2016 року сторони припинили подружні стосунки, з вказаного часу проживають окремо та вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.2,6,924,25). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у письмових заявах заперечували проти надання подружжю строку для примирення (а.с.24,25). Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось. Питання про відновлення дошлюбного прізвища відповідачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved