Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

29.08.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» було укладено кредитний договір №6747953, із доповненнями до нього, а саме: додаткова угода №12321608 від 29.08.2008 року, додаткова угода №7686709 від 01.06.2009 року, додаткова угода № 9141210 від 01.06.2010 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 32 000,00 доларів США. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Станом на 06.12.2013 року відповідач не виконав законні вимоги позивача, у зв'язку з чим, станом на 19.01.2014 року прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить за сумою кредиту - 21 549,22 доларів США, заборгованість відповідача за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 966,50 доларів США, загальна непогашена заборгованість відповідача за сумами пені за кредитним договором станом на 19.01.2014 р. склала 674,82 долари США, що еквівалентно 5 393,84 гривень, сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків становить 2 557,76 гривень. Позивач просить про стягнення зазначеної суми, оскільки в досудовий спосіб не може захистити свої права. Представником позивача була подана заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. (а.с.70) Позивачем була подана заява про розгляд справи у його відсутності.(а.с.72) Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Як видно із копії кредитного договору №6747953 від 29.08.2008 р., графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.7-13), банк зобов'язався надати [PERSON], кредит розміром 32 000 доларів США, строком до 29.08.2018 р., позичальник зобов'язувався здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах визначених договором. Відповідно до меморіального валютного ордеру №489790917 (а.с.14) [PERSON], 29.08.2008 р. отримав кредитні кошти розміром 32 000 доларів США. Між сторонами було укладено додаткові угоди до кредитного договору №6747953 від 29.08.2008 р., №12321608 від 15.08.2011 р., № 7686709, від 01.06.2009 р., № 9141210 від 29.08.2008 р. (а.с.17-25) в яких встановлені нові графіки повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Позивачем було направлено вимогу дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом (а.с.26) Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON], перед позивачем (а.с.28-29) станом на 19.01.2014 року прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить: за сумою кредиту - 21 549,22 доларів США, заборгованість відповідача за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 966,50 доларів США, загальна непогашена заборгованість відповідача за сумами пені за кредитним договором станом на 19.01.2014 р. склала 674,82 долари США, що еквівалентно 5 393,84 гривень, сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків становить 2 557,76 гривень. Судом установлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те на що він розраховував при укладенні договору. Стаття 1050 ч.1 ЦК України зобов'язує позичальника своєчасно повернути позику, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням відсотків, розмір яких встановлено договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обов'язки доказування і подання доказів покладаються на кожну сторону. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про розстрочення платежів (а.с.62), оскільки така не визнана позивачем. Стаття 533 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Стаття 192 ЦКУ передбачає, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи роз'яснення п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Враховуючи обставини справи, те, що в договорі №6747953 (а.с.8) зазначено, що кредит повертається виключно у валюті кредиту, також те, що у позивача є генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій (а.с.35) суд приходить до переконання про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі зазначеному позивачем у позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в повному розмірі.

Outcome: approved