Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

29 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом та за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 06 січня 2013 року померла його рідна сестра [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала сестрі на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №0729780. Спадщину після [PERSON] фактично прийняла мати [PERSON], шляхом спільного проживання із останньою. 05 січня 2014 року мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, а саме: на успадковану після [PERSON] та належну матері на праві власності згідно державного акту серії РЗ №738660. За життя мати склала заповіт, яким заповіла йому свою земельну ділянку площею 2,13 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Фактично він прийняв спадщину після матері, однак оформити її не має можливості у звязку з тим, що Державні акти на право приватної власності на спадкові земельні ділянки втрачені. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,13 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON] відповідно до державного акту серії Р-З №738660 в порядку спадкування за заповітом та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,13 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON] відповідно до державного акту серії Р-З №729780 за законом після матері [PERSON], яка померла 05 січня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник останнього за довіреністю [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 39). Представник відповідача Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 28). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а. с. 25). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згоден (а. с. 41). У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що сестрою позивача [PERSON] була [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Остання померла 06 січня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №132297 (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження серії ЯД №041344 матірю позивача була [PERSON] (а. с. 8). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП №211067, 05 січня 2014 року померла [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Білопільського районного суду від 22 червня 2015 року встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 05 січня 2014 року в селі Штанівка Білопільського району Сумської області, свідоцтво про смерть І-БП №211067 від 06 січня 2014 року, була матірю [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, а також в заповіті, посвідченому виконкомом Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, прізвище, імя та по батькові матері записане як [PERSON] (а. с. 40). Крім цього судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №729780, виданого Воронівською сільською радою Білопільського району Сумської області 20 серпня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №118 від 04 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №867, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1340 га, розташована на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 10). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №738660, виданого Воронівською сільською радою Білопільського району Сумської області 20 серпня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №118 від 04 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №1331, матері позивача належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1339 га, яка знаходиться на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 11). З довідки відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області від 25 грудня 2014 року вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю РЗ №729780 виданий громадянці [PERSON], зареєстрований 20 серпня 2002 року, номер реєстрації 867. Площа земельної ділянки становить 2,1340 га. Присвоєний кадастровий номер 5920682200:02:001:0101. Державний акт на право приватної власності на землю РЗ №738660 видано громадянці [PERSON], зареєстрований 20 серпня 2002 року, номер реєстрації 1331. Площа земельної ділянки становить 2,1339 га. Присвоєний кадастровий номер 5920682200:02:001:0094 (а. с. 15). Згідно з довідкою Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 26 травня 2015 року [PERSON] на день смерті 06 січня 2013 року постійно проживала за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Воронівської сільради не посвідчувався (а. с. 14). За життя мати позивача склала заповіт, яким заповіла останньому належну їй земельну ділянку площею 2,13 га, розташовану на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Вказаний заповіт посвідчений 15 лютого 2007 року секретарем Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрований у реєстрі за №47, (а. с. 9). У відповідності до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 05 червня 2015 року спадкова справи після [PERSON], яка померла 06 січня 2013 року, заведена 26 червня 2013 року за заявою позивача (а. с. 26). Спадкова справа після [PERSON], яка померла 05 січня 2014 року не заводились (а. с. 27). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадщину після матері [PERSON], яка померла 05 січня 2014 року, як за законом, так і за заповітом. Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки втрачені. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] та визнати за ним право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами по 2,1339 та 2,1340 га, які знаходяться на території Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом та за заповітом після матері [PERSON], померлої 05 січня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved