Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

29 жовтня 2020 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 07.08.2020 в м. Гола Пристань по вул. 200-річчя Голої Пристані сталася ДТП за участю транспортних засобів: ВАЗ 21103, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та Mercedes, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області відповідача визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, матеріальні збитки дорівнюють ринковій вартості автомобіля та становлять 88504,22 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинено також моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, та яку він оцінює в 10000 грн. Представниками позивача подано уточнену позовну заяву, в якій зменшено розмір матеріальних збитків до вартості відновлювального ремонту автомобіля, яка становить 66776,05 грн, в іншій частині вимоги залишені без змін. В судовому засіданні представники позивача адвокати Луганська А.В. та Чухрай В.М. позовні вимоги підтримали з підстав, що зазначені у позові, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі з урахуванням уточнення позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, відзив не подав, та просив відмовити в позові, оскільки його відповідальність застрахована, а тому шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши і проаналізувавши матеріали справи та обґрунтування сторін щодо заявлених вимог, судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2020 в м. Гола Пристань по вул. 200-річчя Голої Пристані сталася ДТП за участю транспортних засобів: ВАЗ 21103, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Mercedes, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвела до пошкодження транспортних засобів. Власником транспортного засобу Mercedes, номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області №654/2920/20 від 22.09.2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 130 ч.1 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказаною постановою встановлено, що 07.08.2020 о 23.40 год. в м. Гола Пристань по вул. 200 річчя Голої Пристані, [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 21103» д.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою КП «Голопристанська ЦРЛ», згідно якої кількість проміле становить 2,6 %. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Крім цього, 07.08.2020 о 23.40 год. в м. Гола Пристань по вул. 200 річчя Голої Пристані, [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21103» д.н. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив з`їзд на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes» д.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України. Згідно висновку експертного дослідження №112 від 19.08.2020 по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz E300 D» держномер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП вартість відновлювального ремонту складає 66776,05 грн. Відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ21103», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4649319. За змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; - за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; - за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 Цивільного кодексу України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 вищезазначеної постанови, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що суд, з урахуванням того, що вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтями 1166, 1187 ЦК України для відшкодування завданої позивачу майнової шкоди згідно з калькуляцією, наданою позивачем на підтвердження своїх вимог, що відповідає характеру пошкодження автомобіля. Доводи відповідача про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Отже, вказане спростовує доводи відповідача про те, що непред`явлення вимог до страховика є підставою для відмови в позові до особи, яка завдала шкоду. Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довів належними та достатніми доказами факт заподіяння йому моральної шкоди та її розмір. Згідно положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, пов`язані зі сплатою судового збору, а також витрати на проведення експертного дослідження. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial