Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

30 листопада 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом про визнання за ним права на отримання одноразової страхової допомоги та примусову виплату цієї допомоги після смерті свого батька [PERSON], який загинув [INFO] року в результаті пов'язаного з виробництвом нещасного випадку під час виконання трудових обов'язків. 12 грудня 2017 року позивач уточнив позов, виклав вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю з батьком з дня свого народження по день смерті батька, стягнення одноразової страхової допомоги у зв'язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві, В обґрунтування заяви позивач вказав наступне. [INFO] року батько позивача- [PERSON] в результаті пов'язаного з виробництвом нещасного випадку помер від ураження електричним струмом під час виконання своїх трудових обов'язків на території Депо №3 Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт». Факт нещасного випадку на виробництві з вказаними наслідками підтверджується актом форми Н-1 та актом форми Н-5 про проведення спеціального розслідування вказаного нещасного випадку та свідоцтвом про смерть. В період з дня свого народження [INFO] року по день [INFO] року позивач постійно проживав однією сім'єю, інших членів сім'ї у померлого немає, тому позивач, як єдиний член сім'ї потерпілого внаслідок нещасного випадку, звертався 04 вересня 2015 року до відповідача з питання отримання одноразової страхової допомоги, однак йому було відмовлено з роз'ясненням право звернення до суду для встановлення факту перебування у сімейних відносинах з померлим [PERSON], і після прийняття судом рішення, відповідачем буде вирішуватися питання щодо виплати одноразової страхової допомоги. Позивач просив винести рішення про встановлення факту проживання однією сім'єю з батьком з [INFO] року по [INFO] року, стягнення одноразової страхової допомоги у зв'язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві, також просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав підтверджень проживання з батьком з моменту досягнення повноліття по день смерті батька. Суд, заслухав сторони, свідків,дослідив матеріали справи, визнав позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] року батько позивача- [PERSON], в результаті пов'язаного з виробництвом нещасного випадку, загинув від ураження електричним струмом під час виконання своїх трудових обов'язків на території Депо №3 Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт». Даний факт нещасного випадку на виробництві з вказаними наслідками підтверджується актом форми Н-1 ( а.с.13-17), актом форми Н-5 про проведення спеціального розслідування вказаного нещасного випадку (а.с.18-25) та свідоцтвом про смерть (а.с.10). Дані обставини учасниками процесу не заперечуються. Свідоцтвом про народження позивача (а.с.7) підтверджено, що його батьком є [PERSON], матір'ю є [PERSON]. Батьки позивача розірвали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15 лютого 2011 року (а.с.8). Зі свідоцтва про шлюб (а.с.9) вбачається, що після розірвання шлюбу [PERSON] 05 листопада 2011 року уклала шлюб з громадянином [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». З паспорту [PERSON] (а.с.11) вбачається, що він був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 03 липня 1989 року. З паспорта позивача [PERSON] (а.с.12), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що позивач також зареєстрований за цією ж адресою з 05 квітня 1994 року. Довідкою квартального комітету від 26 березня 2016 року підтверджено, що позивач від дня свого народження постійно проживає за адресою [ADDRESS], до [INFO] року він проживав у вказаному будинку однією сім'єю і вів спільне господарство зі своїм батьком [PERSON], окрім них у вказаному будинку інші особи не проживали. Вказані відомості підтверджуються домовою книгою (а.с.28-29). Позивач, після смерті батька, 04 вересня 2015 року звернувся до відповідача з заявою щодо формування особової справи у зв'язку зі смертю батька та призначення страхової виплати. В листі - відповіді № 7093-ю від 14 вересня 2015 року (а.с.26) відповідач повідомив позивача, що він не надав документів, що підтверджують факт перебування його з померлим у сімейних відносинах, правових підстав для формування страхової справи та призначення позивачу одноразової допомоги у зв'язку зі смертю члена сім'ї немає. Також позивачу було вказано, що для встановлення факту перебування у сімейних відносинах з померлим він має право звернутись до суду, при наданні ним відповідного рішення суду до відділення виконавчої дирекції ФСС буде вирішено питання щодо виплати одноразової страхової допомоги. Позивач звертався до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим батьком, однак ухвалою вказаного суду від 23 червня 2016 року (а.с.30) провадження по справі було залишено без розгляду на підставі ч.4 ст. 256 ЦПК України, оскільки з заяви та наданих до неї додатків слідує, що підставою звернення заявника до суду є спір про право. Вказана ухвала залишена в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року (а.с.31-32). В судовому засіданні була допитана в якості свідка мати позивача - [PERSON], яка підтвердила, що у 2011 році вона розірвала шлюб з батьком позивача, уклала шлюб з іншим чоловіком, стала проживати окремо. В той же час позивач залишився проживати з батьком в будинку [ADDRESS]. Позивач з батьком жили разом дружньо, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, господарювали в будинку, дворі, городі, здійснювали ремонт, сплачували комунальні платежі, готували їжу, прали, купували одяг тощо. Після смерті батька позивач займався його похованням. Позивач залишався єдиним членом сім'ї померлого батька по день його смерті. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] яка пояснила, що з 2000 року проживає по сусідству з позивачем, добре знає позивача, знала його батька [PERSON], які мешкали завжди разом однією сімєю. Вона завжди бачила, що вони разом не тільки проживають, але і ведуть господарство: доглядають за будинком, подвір'ям, спільно виконують побутові роботи ( прибирання житла, прання, прасування) ремонт будинку, побудов, разом готують їжу, купують продукти та одяг тощо на спільні гроші. Інших членів сім'ї у них не було. Вона завжди з ними спілкувалась, зі спілкування та їх поведінки вбачалось безперечно те, що позивач з батьком завжди діяли разом, матеріально та морально підтримували один одного. Після смерті батька позивач займався його похованням, залишився проживати за тим же місцем проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона давно знає позивача, як знала ї його батька, оскільки її мати є їх сусідкою, куди вона постійно приходить, бачила позивача та його батька, спілкувалась з ними. Свідок дала пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] Суд визнає пояснення всіх допитаних в судовому засіданні свідків належними доказами, свідки переконливо підтвердили, що позивач з батьком жили як одна сім'я, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет. Відповідно до п.6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Станом на день настання права на страхову допомогу розмір одноразової страхової допомоги складає 121 800 грн. 00 коп. Частиною 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частина 4 ст. 3 СК України передбачає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сукупність наданих позивачем суду доказів беззаперечно доводить аргументованість позовних вимог позивача щодо визнання факту проживання його однією сім'єю з батьком по день смерті на виробництві, його права на отримання вказаної одноразової страхової допомоги, права вимагати стягнення вказаної допомоги. Надані докази спростовують позицію сторони відповідача стосовно того, що позивач втратив право вимагати формування особової справи у зв'язку зі смертю батька, призначення та стягнення страхової виплати оскільки він досяг повноліття. Обставини, вказані в ч.ч. 2,4 ст. 3 СК України не передбачують, що особа втрачає ознаки члена сім'ї в разі досягнення повноліття. Позивач і після досягнення повноліття залишався як і раніше жити однією сім'єю з батьком, вони не тільки спільно проживали, але залишались пов'язаними спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільний бюджет. Жодних інших осіб, як членів сім'ї вони не набували. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір на загальну суму 1 538 грн. 00 коп., що підтверджено квитанціями (а.с.1, 41). Витрати позивача на правову допомогу в сумі 4 000 грн. 00 коп. підтверджені квитанціями (а.с.62, 63), актом прийому наданих послуг згідно договору про надання адвокатських послуг (а.с.64), розрахунком затрат робочого часу (а.с.65), ордером (а.с.66). Тому вимоги сторони позивача про стягнення судових витрат підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved