Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

30.03.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом, який згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.03.2021 передано на розгляд судді Павлик І.А. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її син [PERSON] , актовий запис від 16.07.2020 № 6983, виданий Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті якого залишалась спадщина, що складається із права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 20.12.1996, яке зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 03.02.1997 в реєстровій книзі 175 пр на сторінці 193, р. № 39. Листом від 14.01.2021 № 520266.72.21 КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» підтвердило реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру. Після смерті сина, позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. із заявою про прийняття спадщини, але листом від 16.03.2021 № 110/02-14 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не виділена, що є перешкодою для оформлення права на спадщину. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , актовий запис від 16.07.2020 № 6983, зроблений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті якого залишалась спадщина, що складається, зокрема, з права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 20.12.1996, яке зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 03.02.1997 в реєстровій книзі 175 пр на сторінці 193, р. № 39. Листом від 14.01.2021 № 520266.72.21 КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» підтвердило реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті сина, позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. із заявою про прийняття спадщини на зазначену квартиру, але листом від 16.03.2021 № 110/02-14 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не виділена, що є перешкодою для оформлення права на спадщину, тому нотаріус запропонована звернутись до суду з відповідним позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю (ч. 1 ст. 369 ЦК України). Зі змісту ст. 370 ЦК України слідує, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З правового аналізу положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 нотаріусами України слідує, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішується в суді. Таким чином, враховуючи те, що будь-якої домовленості між співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] щодо розміру їх часток не було, а співвласник спірної квартири [PERSON] помер та враховуючи презумпцію їх рівності, суд вважає, що частка спірної квартири померлого становить 1/3. При цьому під час розгляду справи не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved