Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

29 грудня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач не з'явився на розгляд справи, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. У відповідності до ст.280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 7 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3), але спільно не проживають через різні погляди на сімейне життя та втрату взаєморозуміння. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 жовтня 2014 року (а.с.2). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також підтверджується довідкою квартального комітету № 9 Смілянської міської ради № 117516 від 29 листопада 2018 року (а.с.4). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки дитина знаходяться на утриманні позивача та в матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання сина, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати понесені позивачем відшкодовуються відповідачем. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати за надання правової допомоги в сумі 150 грн.. На підставі викладеного, ст.180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved