Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

31 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини її доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання сина [PERSON] та дочки [PERSON] визначено з батьком, а дочки [PERSON] з матірю. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2015 року рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання дочки [PERSON] скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким місце проживання дочки [PERSON] визначено з матірю. На даний час дочка [PERSON] проживає з ним, оскільки категорично відмовляється проживати з матірю. По рішенню суду він сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмір 1000 грн. Оскільки відповідач отримує аліменти на утримання дочки, тому вона повинна приймати участь в утриманні сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач надав суду пояснення, які зводяться до того що, на його утриманні перебуває син [PERSON] та донька [PERSON]. Всі витрати повязані з забезпеченням сина [PERSON] позивач сплачує самостійно, відповідач матеріально не допомагає. Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобовязана сплачувати аліменти в розмірі, вказаному в позові. Також зазначив, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та утримує її дітей від попереднього шлюбу, оскільки їх батько помер у 2015 році. Позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., оскільки вона є інвалідом І-ї групи, має на утриманні малолітню доньку [PERSON], при стягненні аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі зазначеному в позовній заяві будуть порушені права доньки. Відповідач отримує дохід у вигляді пенсії в розмір 1653 грн., а з грудня 2016 року 1770 грн., інших доходів [PERSON] не має. Позивач вже понад три місяці не сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1000 грн., що присуджено рішенням суду. Значні кошти відповідач затрачає на ліки та транспортування, оскільки перебуває у інвалідному візку. Син [PERSON] перебуває на утриманні позивача лише з лютого 2017 року. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 034603 від 13.07.2006 року [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 1.10.2005 року розірвано, місце проживання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] визначено з батьком, місце проживання дочки [PERSON], [INFO] визначено з матірю (а.с.26-27). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2015 року, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року в частині визначення місця проживання дочки [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким місце проживання дочки [PERSON] визначено з матірю, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.3-4, 5-7). Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.04.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 15.03.2016 року до повноліття дітей (а.с.8-9). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 22.03.2017 року вбачається, що до складу сімї позивача [PERSON] входять: дружина [PERSON], донька дружини [PERSON], [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON]. Зі слів [PERSON] його син [PERSON] проживає з ним з початку лютого 2017 року (а.с.38). Донька [PERSON] навчається в школі мистецтв, дитину в школу приводить батько, регулярно здійснює оплату за навчання та спілкується з учителем. Маму жодного разу не бачили, станом навчання дитини не цікавиться (а.с.48, 49). Позивач працює продавцем та отримує заробітну плату, його дохід з вересня 2016 року по лютий 2017 року без з урахування аліментів складає 12449,23 грн. (а.с.52). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є інвалідом І-ї групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності з серпня 2016 року - 1653,49, а з грудня 2016 року 1770 грн. 49 коп. (а.с.18). Відповідно до повідомлення в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС від 16.03.2017 року на виконанні у Новоград-Волинському міськрайонному відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 285/771/16-ц від 14.04.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.03.2016 року до повноліття дітей. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів понад три місяці, яка станом на 13.03.2017 року складає 14870,79 грн. (а.с.58). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, а саме відсутність в останньої інших доходів окрім пенсії по інвалідності, наявність на утриманні малолітньої дитини та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і визначає аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Посилання представника відповідача на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 183, 184 СК України наявність у [PERSON] регулярного доходу у вигляді пенсії по інвалідності, виключає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: partial