Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

29 листопада 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20005грн.19коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» зазначило, що 30.09.2014року банк та відповідач уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі- договір, кредитний договір), за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку DMC Gold строком на два роки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач взяв на себе зобовязання в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 26.10.2016 року має прострочену заборгованість, яка складається з тіла кредиту у розмірі 12198грн.56коп., прострочку по тілу кредиту 6497грн.67кп., відсотків 200грн. Крім того, у звязку з систематичним порушенням своїх зобовязань йому нарахована неустойка у розмірі 1108рн. 96коп. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважав, що є підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості у зазначеному розмірі. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача подала разом з позовом клопотання, в якому просила розглядати справу без участі представника банку та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 30.09.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою-анкетою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» та обрав картку категорії DMC Gold (а.с.16). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладом використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) та подав заяву на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.15). Відповідно до п.п.2.3, 10.1 Договору він вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банку і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх карток, виданих згідно цього договору. У випадку перевипуску картки в порядку, передбаченому п.4.3.4 Договору, Договір продовжує свою дію на тих самих умовах (а.с.а.с.4-12). Згідно з п.2.5 Договору порядок надання послуг за кожним з продуктів банку визначається Додатками до цього договору, які складають його невідємну частину та умовами Угод про використання продуктів банку, що укладаються між сторонами на підставі договору. Зі змісту п.1 Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб слідує, що на підставі Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка», наданої відповідачем, банк відкрив рахунок №26259002662521 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску (а.с.14). За умовами кредитного договору сума кредиту, що є доступною на момент видачі клієнту картки та підписання Додатку з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаному в цьому додатку ліміту відновлюваної кредитної лінії, складає 2000грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 20% річних на торгові операції та операції зняття коштів. Розмір обовязкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погодили, що розмір обовязкового мінімального платежу не може бути меншим 50грн. (п.п.2.1.1, 2.2.,2.3.Додатку до договору). Відповідно до п.4.3.16 Договору банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань держателя за Договором у випадках та порядку, передбаченому Договором. З наданого ПАТ «Альфа-Банк» розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що [PERSON] припинив виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 26.10.2016року виникнення заборгованості на загальну суму 20005грн, 19коп., з яких тіло кредиту становить 12198грн.56коп., прострочка по тілу кредиту 6497грн.67коп., відсотки за кредитом 200грн., що також призвело до виникнення неустойки у розмірі 1108грн.96коп. (а.с.19). Судом також встановлено, що 14.11.2016року ПАТ «Альфа-Банк» рекомендованим листом надіслало на адресу відповідача вимогу №87132-102б/б про досудове врегулювання спору, в якому повідомило [PERSON] про наявність заборгованості за кредитом та вимагало від позичальника у строк 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання цієї вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню (а.с.а.с.20-22). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК). За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинками (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ПАТ КБ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1378грн., підлягає стягненню з відповідача на користь банка. З огляду на викладене,

Outcome: approved