Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

29.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послалася на таке: вона є власником житлового будинку № [ADDRESS]. Будинок їй належить на підставі договору дарування. В 2009 році в її будинку зареєструвався відповідач, її племінник. Проте, з часу реєстрації та до тепер до будинку не вселився та речей своїх до нього не завіз і він зараз перебуває їй не відомо. Наразі позивачка має намір продати будинок, проте реєстрація відповідача у ньому заважає укласти угоду. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання племінника таким, що втратив право користування її будинком через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. Позивачка до судового засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд приймає рішення без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивачка [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS] на підставі договору дарування (а.с.7). За її дозволом в будинку зареєстровано 05.02.2009 року її племінника [PERSON] (а.с.5), який з часу реєстрації фактично в ньому не мешкає, тобто більше 6-ти років і особистих його речей там немає. Де зараз перебуває відповідач - не відомо. Сама позивачка проживає у м. Первомайському і має намір продати будинок, проте реєстрація відповідача їй стала на цьому перешкодою. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в квартирі позивача більше 6-ти років. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за відповідачем зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивачка повністю підтвердила обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.4), що в будинку відсутні особисті речі відповідача і у житловому приміщенні він не появляється. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлення факт не проживання на спірній житловій площі відповідача понад 6 роки без поважних причин.

Outcome: approved