Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

29.09.2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1869 від 01.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог позову стороною позивача зазначено, що 27.07.2020 року позивач по пошті отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №62465213 від 03.07.2020 року та постанову про арешт майна боржника від 03.07.2020 року у ВП №62465213 винесені старшим державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) Хвостенко Н.С. при примусовому виконанні виконавчого напису №1869 виданого 01.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що виконавче провадження №62465213 відкрито за заявою АТ КБ «Приватбанк» від 25.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження, яка зареєстрована у ВДВС 02.07.2020 року. До заяви додано виконавчий напис №1869 виданий 01.07.2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М. Згідно даного виконавчого напису підлягає звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] на користь АТ КБ «Приватбанк». Вважає, що виконавчий напис №1869 виданий 01.07.2019 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок, здійснюється неправомірне провадження про звернення на предмет іпотеки. Крім того позивач зазначає, що вона та ПАТ КБ «Приватбанк» 20.09.2007 року уклади кредитний договір 14.13383. Згідно договору банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 160000,00 доларів США на термін до 01.10.2014 року. [PERSON] свої зобов`язання не виконала. 05.05.2016 року Енергодарським міським судом було винесено заочне рішення по справі №467/997/15-ц. Рішенням апеляційного суду від 16.11.2016 року заочне рішення скасовано та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20.09.2007 року в сумі 107715,33 долари США. Заборгованість встановлена рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року по справі №2-412/1154/2012, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитною угодою №14.13383 від 20.09.2007 року в розмірі 1284266,37 грн. За виконавчим листом №2-412/1154/2012 відкрито виконавче провадження №50433899. Позивач зазначає, що у спірному виконавчому листі не зазначено з якого саме кредитного договору виникли боргові зобов`язання у [PERSON] , чи настав строк платежу, що боржником допущено прострочення платежів та їх розмір. Позивач не згодна з розрахунком заборгованості, яку зробив відповідач звертаючись до нотаріуса. Позивач вважає, що діями відповідача були порушені її права та інтереси, оскільки відповідач не повідомляв про існування заборгованості в тому розмірі який визначено у виконавчому написі нотаріуса. Крім того, позивач не отримував вимогу від нотаріуса про усунення порушення та ним, при вчиненні спірного виконавчого напису, також не було дотримано вимог законодавства і не перевірено безспірність вимог кредитора, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.09.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 40). Представник відповідача не погодившись з позовними вимогами, надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову, та зазначив, що при вчиненні вказаного виконавчого напису у приватного нотаріуса були усі підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] , відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено з дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (а.с.46-51). 30.11.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.11.2020 року було витребувано докази та відкладено підготовче судове засідання (а.с.69). 09.02.2021 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. у яких просить відмовити у задоволенні позову, та зазначила, що при вчиненні вказаного виконавчого напису були усі підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] . Вчинення виконавчого напису відбувалось за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, а запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості нотаріус не зобов`язаний (а.с.115-117). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.02.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.157). Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Гардер О.Г. в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 167). Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи без його участі (а.с.48-50). Третя особа нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.163). Представник третьої особи Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно,\~повно,\~об`єктивно та\~безпосередньо дослідивши\~наявні у\~справі докази,\~з`ясувавши обставини,\~на які\~посилався позивач,\~як на\~підставу вимог,\~а відповідач,\~як на\~підставу заперечень\~на позов,\~\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~наявних у\~справі доказів\~у їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~виходячи з\~наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , була укладена кредитна угода № 14.13383. Відповідно до п.1.2. загальна сума кредиту становить 160000,00 доларів США. Відповідно до п.1.3 угоди, термін повернення кредиту не пізніше 01.10.2014 року (а.с.18). 20.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про видачу траншу № 14.13383-01. Відповідно до п.1.2. сума траншу кредиту становить 32000,00 доларів США (а.с.20-24). 11.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про видачу траншу № 14.13383-02. Відповідно до п.1.2. сума траншу кредиту становить 128000,00 доларів США (а.с.25-28). 20.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №ДЗ 837. За цим договором, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань, що випливають з кредитної угоди від 20.09.2007 року №14.13383 (а.с.29-34). В заяві приватному нотаріусу Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., від 17.06.2019 року АТ КБ «Приватбанк» просить вчинити виконавчий напис на копії договору іпотеки №ДЗ 837 від 20.09.2007 року за реєстровим номером 4804 в рахунок погашення заборгованості позичальника за вищевказаним кредитним договором, а саме: 446686,62 доларів США (а.с.77). 01.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №ДЗ 837 передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом 115029,18 доларів США, заборгованість за відсотками 124118,27 доларів США, пеня 207539,17 доларів США, що всього становить 446686 доларів США 62 центи, витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., а всього 12429109,01 грн. Строк за який проводиться стягнення з 20.09.2007 року по 28.01.2019 року (а.с.76). 03.07.2020 року старшим державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Хвостенко Наталією Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.10). Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України «Про\~нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16, від 29.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц. Так приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 01.07.2019 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1869. У позовній заяві позивач зазначає, що 05.05.2016 року Енергодарським міським судом було винесено заочне рішення по справі №467/997/15-ц. Рішенням апеляційного суду від 16.11.2016 року заочне рішення скасовано та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20.09.2007 року в сумі 107715,33 долари США. Заборгованість встановлена рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року по справі №2-412/1154/2012, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитною угодою №14.13383 від 20.09.2007 року в розмірі 1284266,37 грн. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, встановленого нормами ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від АТ КБ «Приватбанк» та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, крім того представником відповідача не було надано виписки по рахунку, що підтверджував би наявність вказаного в заяві розміру заборгованості. Окрім того відсутні документи, що підтверджують безспірність вимоги, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що у відповідача наявне безспірне право вимоги, а також розмір заборгованості перед банком, зазначений у виконавчому написі є безспірним. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У рішенні Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Встановлено, що позивачу по цивільній справі [PERSON] (заявнику), правнича допомога надавалась адвокатом Гардером Олександром Гергардовичем, на підставі письмового договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року (а.с.35). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З Акту №1 здачі-приймання виконаних робіт за надання юридичних послуг правової допомоги адвокатом за договором №212 від 28.04.2020 року, в якому адвокат іменується як «Виконавець», а [PERSON] як «Замовник» встановлено, що Виконавець, на підставі Договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року здав, а Замовник прийняв замовлені ним виконавцю наступні роботи: ознайомлення з матеріалами, вивчення та аналіз матеріалів і документів, пошук по базам даних та реєстрам боржників, аналіз нормативного матеріалу, коментарій, роз`яснень, пошук консультацій, судової практики по аналогічним справам, підготовка в інтересах Замовника позовної заяви, надання усної консультації замовнику. З Акту від 23.09.2020 року також встановлено, що, витрати часу на виконання робіт складають (з врахуванням часу авансованих робіт) не менше 52 години, договірна ціна виконаних робіт (гонорару адвоката) становить 11424,40 грн., яка визначена з розрахунку 10% від прожиткового мінімуму на одну особу встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» 219,70 грн. за одну годину роботи адвоката x 52 (витрати часу на виконання робіт). За взаємною згодою сума гонорару становить 8000,00 грн. (а.с.36). Відповідно до Квитанції №51777439 від 28.09.2020 року, [PERSON] на користь [PERSON] було здійснено оплату за надані послуги в розмірі 5000,00 грн. (а.с.38). Але, матеріали справи мають документи які підтверджують понесення [PERSON] судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., а не 8000,00 грн. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Крім того, згідно квитанції від 28.09.2020 року (а.с.1) позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 840,80 грн. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved