Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

29.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду і просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0.0300 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області, кадастровий номер відсутній, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.10.2012 року померла його мама [PERSON], батько помер 25.04.1979 року. Померла [PERSON] не залишила заповіту, але 01.10.2015 року позивач, як єдиний спадкоємець прийняв спадщину за законом відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом 01.10.2015 року, Спадкова справа №4/2013 р., зареєстрованих в реєстрі під №№802, 805, 808. Згідно зазначених Свідоцтв спадщина складається із: земельної ділянки площею 0.0500 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області, кадастровий №2611000000:05:008:0519, земельної ділянки площею 0.0800 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в м.Яремче, вул.Пушкіна, Івано-Франківської області, кадастровий №2611000000:05:007:0526, житлового будинку з господарськими будівлями №39, що знаходиться в м.Яремче, вул.Пушкіна, Івано-Франківської області. 24.11.2006 р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки придбала земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0.0300 га і яка розташована в м.Яремче, вул.Довбуша. Івано-Франківської області. За час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне імя державний акт на право власності. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом всього майна померлої [PERSON], проте, враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, він не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє імя. Тому позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0.0300 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області, кадастровий номер відсутній, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, але направив суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, але направив суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без представника. Суд, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження ІІ-АВ №025616 від 18.05.1972 року (а.с.24) встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть 1-НМ №157408 від 10.10.2003 р. (а.с.5) встановлено, що [PERSON] помер 25.04.1979 р., про що відділом РАГСу Яремчанського міського управління юстиції зроблено запис №26. Згідно свідоцтва про смерть 1-НМ №148970 від 11.10.2012 року (а.с.20) встановлено, що [PERSON] померла 06.10.2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області зроблено актовий запис №84. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №805 від 01.10.2015 р. (а.с.11 ), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41675083 (а.с.12) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44908953 (а.с.13) встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з права на земельну ділянку, площею 0.0800 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в м.Яремче, вул.Пушкіна, Івано-Франківської області, кадастровий №2611000000:05:007:0526, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ №046636, виданого Яремчанською міською радою на підставі рішення Яремчанської міської ради №51 від 20.04.1994 р. та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 23.02.1995 р. за №18-2 №000322. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №808 від 01.10.2015 р. (а.с.14), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41675141 (а.с.15) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44913931 (а.с.16) встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON], яке складається з права на земельну ділянку площею 0.0500 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області, кадастровий №2611000000:05:008:0519, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ №046636, виданого Яремчанською міською радою на підставі рішення Яремчанської міської ради №51 від 20.04.1994 р. та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 23.02.1995 р. за №18-2 №000322. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №802 від 01.10.2015 р. (а.с.17), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41675027 (а.с.18) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №44906180 (а.с.19) встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON], яке складається з права на житловий будинок з господарськими будівлями №39 (колишній номер будинку 30), що знаходиться в м.Яремче, вул.Пушкіна, Івано-Франківської області, який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Яремчанської селищної ради 10.03.1961 року на підставі рішення виконкому Яремчанської селищної ради та зареєстрованого в Коломийському міжміському бюро технічної інвентаризації за №:262(274); в книзі:2. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №ВЕІ №213489 від 24.11.2006 р. (а.с.22), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0300 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в м.Яремче, вул.Довбуша. Івано-Франківської області. Згідно висновку про вартість майна (а.с.7), ринкова вартість індивідуально визначеного майна - земельної ділянки площею 0.0300 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області становить 17 200 гривень. Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори [PERSON] №541/02-31 від 16.09.2016 року (а.с.21), позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.0300 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в м.Яремче, вул.Довбуша, Івано-Франківської області, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки не пройшов державну реєстрацію. За результатами підготовчого провадження, відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно правил ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Відповідно до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON], у відповідності до ст.1261 ЦК України, прийняв спадщину, інших спадкоємців та спору щодо спадкового майна не встановлено, відповідач Яремчанська міська рада визнала позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у справі слід ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст. 15, 16, 392, 1216-1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.81, 125, 152, 158 ЗК України та

Outcome: approved