Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

29.09.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 14 вересня 1996 року у Першотравневій сільській раді народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №26, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 14 вересня 1996 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що протягом останніх пяти років спільного сімейного життя між ними відсутнє взаєморозуміння, в зв'язку з різними поглядами на життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно спричиняє душевні страждання, через що в них постійно виникають сварки, свідком таких непорозумінь стають їх повнолітні діти, які проживають разом з ними, що негативно впливає, як і на її психічний стан, так і на дітей. На теперішній час їх шлюб зберегти не можливо, оскільки вони зовсім різні люді і між ними повністю втрачені взаємоповага та любов один до одного. В органах РАЦС розірвати шлюб не представляється можливим, оскільки відповідач туди не з'являється, у зв'язку з чим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Після перебігу двох місячного строку, що надавався судом на примирення подружжя, позивач наполягала на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 14 вересня 1996 року у Першотравневій сільській раді народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №26. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved