Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

29.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період часу з січня 2017 року по [INFO] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вищевказане майно належить її батьку [PERSON] . [INFO] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцем за законом першої черги являється дружина спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить вищевказаний житловий будинок. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Останній прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємця за законом першої черги відсутні. Спадкоємцем за законом другої черги являється позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку тим, що пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги визнали та просять справу розглянути за їх відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 07.04.1960 року за № 2-1985 передано земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Ізмаїльської міської ради № 322 від 10.06.1965 року земельній ділянці розташованій за адресою: [ADDRESS] , присвоєно номер [ADDRESS]. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1166 від 02.09.2019 року, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1962 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Таким чином, встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.03.1973 року (а.с 8), [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57117284 від 06.08.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являються: дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.11); донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12), згідно якого після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; син [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13). Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на момент відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із померлим за однією адресою, що підтверджується записами в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. [PERSON] та [PERSON] , фактично не вступили в управління та володіння спадковим майном та не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із чим, вважаються такими, що відмовилися від спадщини, яка залишилася після смерті батька, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.10.2014 року (а.с. 9), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 57117381 від 06.08.2019 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померла [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12), згідно якого після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; син [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Син померлої, [PERSON] , на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із померлою за однією адресою, що підтверджується записами в будинковій книзі, у зв`язку із чим прийняв спадщину. [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала та із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2017 року (а.с. 10), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який він успадкував після смерті матері [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 57259677 від 19.08.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: сестра [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12), згідно якого після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період часу з січня 2017 року по [INFO], що підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] які зазначили, що позивач, проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] . Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, після [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гіренко М.М. № 03.12.2018 від 761/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved