Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

30 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якому вказав, що 14 серпня 2016 року він досяг повноліття, але продовжує навчання у Краматорському коледжі Донецького національного університету економіки та торгівлі імені [PERSON], яке закінчиться 30 червня 2018 року. [PERSON] є його батьком, який сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття. Позивач несе витрати, повязані зі своїм навчанням, а саме: витрати на придбання навчальної літератури, проїзд до місця навчання та додому. Інших доходів, окрім заробітної плати матері, позивач не має, а тому вважає, що батько повинен виплачувати йому аліменти до закінчення навчання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частки доходів відповідача до 30 червня 2018 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] і проживає окремо від нього. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у Краматорському коледжі Донецького національного університету економіки та торгівлі імені [PERSON]. Відповідно до довідки № 413 від 23 вересня 2016 року строк навчання закінчується 30 червня 2018 року. Суд вважає, що у звязку з навчанням [PERSON] несе витрати і потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту добровільного надання матеріальної допомоги сину, заперечень проти позову, відомостей про свій матеріальний стан, а тому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує можливість надання позивачу матеріальної допомоги його матір'ю, і вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць до закінчення навчання позивача, але без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, повязаних з процесом навчання: не їздить до навчального закладу, не харчується у їдальні тощо. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь державного бюджету м. Дружківки у сумі 551,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial