Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

30 січня 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що діти проживають з нею. Відповідач участі в утриманні дітей не бере, їх вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року повернуто відповідачу надані письмові докази. 16 березня 2020 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньок в розмірі 5000 гривень щомісячно та додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 16072 гривні 15 копійок (а.с. 31-32). З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він заперечує проти задоволення частини позовних вимог. Зазначено, що він добровільно сплачує та буде в подальшому сплачувати гроші на дітей в сумі 4800 гривень щомісяця. Розмір його заробітної плати складає приблизно 7000 гривень на місяць, отже розмір аліментів, який він сплачує позивачу становить більше 70 відсотків його доходів. Вказує про те, що позивачем його усунуто від виховання та спілкування з дітьми, його не повідомляють про необхідність лікування, навчання тощо. Вимогу про стягнення з нього додаткових витрат він не визнає та просить відмовити в цій частині. Крім того, заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки надання такої допомоги позивачем не підтверджено належними доказами. Зокрема, подані стороною позивача документи на підтвердження витрат на правничу допомогу належним чином не засвідчені, а також не надано суду копії договору про надання правничої допомоги (а.с. 41-44). З відповіді на відзив сторони позивача вбачається, що відповідач зазначає про сплату 4800 гривень щомісячно, проте до матеріалів справи останнім долучено квитанції про сплату аліментів за лютий та березень 2020 року. Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про переказ коштів на картки сторонніх осіб, здійснення платежів за користування послугами ТОВ «Нова пошта», відвідування ПП «МакДональдз Юкрейн ЛТД» однією особою. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище та сімейний стан роблять непосильним сплату аліментів у розмірі 5000 гривень, оскільки він є працездатним, інших непрацездатних осіб ті дітей на утриманні не має. Зокрема, відповідач надав суду копію пенсійного посвідчення терміном дії з 01 грудня 2003 року по 01 грудня 2008 року, яке до теперішнього часу продовжено не було. Твердження відповідача щодо необізнаності стосовно необхідності лікування дітей не відповідають дійсності, оскільки позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням дати 2000 гривень на лінзи для доньки [PERSON] , проте останній зазначені кошти не надав (а.с. 69-72). З заперечень відповідача вбачається, що він підтримує викладене у відзиві на позовну заяву. Зазначено, що йому встановлена ІІІ група інвалідності довічно. Надана позивачем роздруківка з «Viber» не підтверджує його відмову від сплати грошової суми в розмірі 2000 гривень. Крім того, зазначений доказ не є належним та не стосується предмета доказування. Також, зазначає про сплату ним аліментів у розмірі 4800 гривень за період з квітня 2020 року по червень 2020 року (а.с. 78-82). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2004 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 3-6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З відзиву вбачається, що відповідач добровільно сплачує та буде в подальшому сплачувати гроші на дітей в сумі 4800 гривень щомісяця. Розмір його заробітної плати складає приблизно 7000 гривень на місяць, отже розмір аліментів, який він сплачує позивачу становить більше 70 відсотків його доходів. З довідки ТОВ «Менпауер України» про середню заробітну плату від 24 лютого 2020 року вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за 6 місяців становить 52524 гривні 12 копійок (а.с. 47). Відповідач на підтвердження сплати ним аліментів на утримання дітей надав суду відповідні квитанції за період з травня 2019 року по червень 2020 року (а.с. 59-61, 84, 92-99). Разом з тим, у частині наданих квитанцій зазначено, що сплата коштів є поповненням картки по номеру. За таких обставин, зазначені перекази коштів згідно таких квитанцій не можна вважати аліментними платежами. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 5000 гривень щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьків. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх дітей. У такому випадку, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 4800 гривень щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 30 січня 2020 року. Такий розмір аліментів є достатнім для утримання дітей та відповідає рівню доходів відповідача, який добровільно раніше надавав кошти на утримання дітей саме в такому розмірі. Позивач також просить суд стягнути відповідача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 16072 гривні 15 копійок. Пояснює, що такі витрати складаються з оплати лікування дітей (офтальмологічне лікування у розмірі 11000 гривень та ортодонтичне лікування в сумі 6500 гривень), занять з англійської мови в сумі 3798 гривень та оплати вартості одягу, взуття, речей особистої гігієни для дітей та продуктів харчування у розмірі 10846 гривень 30 копійок. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. У матеріалах справи міститься акт про надані медичні послуги для пацієнта [PERSON] , 2007 року народження, з якого вбачається, що останній проведена рефракційна терапія 2 ока, вартість якої становить 11000 гривень (а.с. 33). На підтвердження оплати такого лікування позивач надала суду копію квитанції від 20 лютого 2020 року (а.с. 33). Крім того, позивачем надані суду копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 15 грудня 2019 року та від 29 лютого 2020 року на підтвердження оплати ортодонтичного лікування [PERSON] в сумі 6500 гривень (а.с. 37). За таких обставин, понесені позивачем такі додаткові витрати на лікування дитини підтверджені належними доказами. Позивач також зазначає про оплату нею додаткових занять [PERSON] з англійської мови в сумі 3798 гривень. Разом з тим, з наданих на підтвердження цього квитанцій до прибуткового касового ордера від 06 лютого 2020 року (а.с. 34) та від 04 березня 2020 року (а.с. 38) вбачається, що оплата в сумах 1998 гривень та 1800 гривень прийнята не від позивача, а від Медуниці В. за навчання. Проте з наданих доказів не вбачається за яке навчання сплачуються кошти та чи пов`язане таке навчання з розвитком та вихованням дитини. Крім того, позивач до додаткових витрат відносить оплату вартості одягу, взуття, речей особистої гігієни для дітей та продуктів харчування. Суд вважає, що зазначені витрати не є такими, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, тому оплата таких витрат фактично входить до складу аліментних платежів. За таких обставин, вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дітей підлягає задоволенню частково в сумі 8750 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Позивач також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься квитанція від 23 січня 2020 року про оплату правової допомоги за договором № 116 від 25 липня 2019 року в сумі 2000 гривень (а.с. 15), розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги від 25 липня 2019 року (а.с. 16), ордери від [PERSON] на ім`я адвокатів Грека А.Б. та Новікової Н.І. (а.с. 17) та копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчень адвокатів Грека А.Б. та Новікової Н.І. (а.с. 18, 20). Вбачається, що позивачем не надано суду договору про надання правової допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1681 гривні 60 копійок.

Outcome: partial