Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

30 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.01.2008 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 13600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між позичальником і Банком договір, про що свідчить підпис позичальника на заяві. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов'язань за договором не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 31.12.2014 року в сумі 19878,92 гривень, які й просить стягнути позивач з відповідача, також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином. 20.05.2015 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає в частині розміру заборгованості за кредитом у 13552,05 гривень та відсотками у 4942,16 гривень, заперечує проти нарахування комісії та штрафу, просить згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити його розмір (а.с. 50). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2008 року [PERSON] було підписано анкету, відповідно до якої він оформив на своє ім'я кредитну картку «Універсальна», з базовою процентною ставкою 3,0% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 7). Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банка, що підтверджується його підписом на заяві від 12.01.2008 року (а.с. 7 зворот). Згідно п. 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 9). Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] шляхом підписання та надання банкові ПАТ КБ «Приватбанк» відповідної заяви позичальника було укладено кредитний договір (а.с. 7). Згідно п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язувалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 9.12. Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на 31.12.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 19878,92 гривень (а.с. 3, 4-6). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 31.12.2014 року становить у загальній сумі 18494,21 гривень, яка складається з: · 13552,05 гривень заборгованість за кредитом; · 4942,16 гривень заборгованість за відсотками. Відповідач у своїй заяві від 20.04.2015 року позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом 13552,05 гривень та заборгованості за відсотками 4942,16 гривні визнає. Відповідно ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання частково позову відповідачем, вказана заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі 18494,21 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. З заяви про оформлення кредитної картки, яка 12.01.2008 року підписана відповідачем, не передбачено сплату комісії, у п. 5 заяви «Банківські послуги» зазначено: «щомісячна комісія -%» (а.с. 7 зворот). В розрахунку заборгованості зазначено, що комісія складає 200,00 гривень (а.с. 3, 4-5), проте нарахування будь-яких комісій не передбачено ані в заяві, ані в Умовах та правилах надання кредиту, також не встановлений розмір комісії, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог про стягнення комісії у розмірі 200,00 гривень за безпідставністю. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від ціни позову (13 зворот). Разом з цим, у заяві на оформлення кредитної картки передбачений інший розмір штрафу: 250,00 гривень + 5% від ціни позову. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем відповідачу нарахований штраф у розмірі 250 гривень та 934,71 гривень. Суд частково не погоджується з частиною штрафу (процентна складова) у розмірі 10,00 гривень, оскільки ця частина штрафу нарахована не тільки на заборгованість за кредитом та відсотками, а ще й на суму комісії та пені, що не передбачено п. 8.6 Умов і правил. Отже, правильний розрахунок штрафу процентної складової буде становити 924,71 гривень з розрахунку 5% від суми заборгованості (13552,05 + 4942,16 = 18494,21 гривень х 5% = 924,71 гривень). Відповідач у своїй заяві від 20.05.2014 року просить про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір штрафу з причини важкого матеріального стану. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків та при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. Як вбачається зі справи, відповідач погашав кредит до листопада 2014 року, та після листопада 2014 року відповідач втратив роботу та його матеріальний стан погіршився. У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобов'язання). Суд враховує, наступні обставини, які на думку суду мають суттєве значення, а саме: відповідачем з 2008 року по листопад 2014 року кредит погашався майже без прострочення; відповідач не заперечує проти розміру заборгованості по кредиту та процентах, про що він зазначив у своїй заяві від 20.05.2015 року. Також, на думку суду заслуговують на увагу й інші істотні обставини, як то: відсутність доходів у відповідача. Враховуючи вищенаведені істотні обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу до 200,00 гривень. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 13552,05 гривень, заборгованість за процентами у розмірі 4942,16 гривень, штраф у розмірі 200,00 гривень, в решті позовних вимог про стягнення комісії у розмірі 200,00 гривень та штрафу у розмірі 984,71 гривень слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у мінімальному розмірі у сумі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial