Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

29 березня 2018 року позивач звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21 листопада 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом №1005. Від вказаного шлюбу вони мають дитину, [PERSON], 21 квітня 2010 року, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, в результаті чого почали виникати сварки. З 2015 року вони разом не проживають, фактично кожен живе своїм життям та своїми інтересами. На даний час сторони шлюбних відносин не підтримують, сімя припинила своє існування. У звязку з чим позивач просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем і після його розірвання її прізвище визначити як «Бочарова». Позивач у судове засідання не з'явилась. Надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення повісток про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» та сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомив. Заперечень на позов ним надано не було. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 103145, виданого 21 листопада 2009 року, позивач та відповідач з 21 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції під актовим записом № 1005 (а.с. 9). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД №177235, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с.10). Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата взаєморозуміння та поваги. З 2015 року сторони разом не проживають, фактично сімя припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу неможливе, позивач вважає, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини\~або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя\~власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні\~шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги,\~взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач\~не\~має\~намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що\~причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне\~життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок\~чого шлюб підлягає розірванню. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд, після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 704, 80 грн, згідно квитанції від 28.03.2018 року №0.0.999363742.1 (а.с.1). На підставі викладеного, ст.ст.109, 110,112-114\~\~СК\~України,

Outcome: approved