Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

30.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - комунальне підприємство «Імпульс» Пологівської районної ради, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на майно. 09.04.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 16.04.2020 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунальне підприємство «Імпульс» Пологівської районної ради, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, та визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог в уточненій позовній заяві зазначено, що 26.11.2014 року між ним та [PERSON] був оформлений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , шляхом складання письмової розписки про одержання грошової суми 85000,00 грн. за проданий будинок. Як вказав далі в позові позивач, зазначений договір не був посвідчений нотаріально, оскільки [PERSON] ухилявся від такого посвідчення через свою зайнятість та сімейні обставини, які склалися через тяжкий стан здоров`я його дружини, в подальшому її похованні, та його тяжкої хвороби, через яку він [INFO] помер. Далі з позову слідує, що позивач, зі свого боку, всі свої зобов`язання, передбачені договором, виконав, сплатив обумовлену договором суму за покупку, що підтверджується відповідними розписками. [PERSON] передав йому правовстановлюючі документи на будинок, передав йому будинок та він прийняв будинок з надвірними будівлями, яким на даний час відкрито користується. Таким чином, як далі слідує з тексту позовної заяви, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, однак, нотаріально не посвідчили. Оскільки спадкоємці за законом після смерті [PERSON] його сини: [PERSON] та [PERSON] , не визнають право позивача на житловий будинок, врегулювати спір з відповідачами в досудовому порядку неможливо, в зв`язку з чим прохає визнати договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнати за ним право власності на зазначене майно. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїх письмових заявах від 14.05.2020 року, 01.06.2020 року прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити (а.с. 49, 53). В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву від 29.05.2020 року, в якій зазначив, що визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, прохав засідання проводити без його участі (а.с. 54). В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав через канцелярію суду письмові заяви від 29.05.2020 року та від 02.06.2020 року, в яких зазначив, що визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, прохав засідання проводити без його участі (а.с. 55,56). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки відповідачі позов визнали та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Варварівка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт серії [NUMBER] , виданий 05.02.1996 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії розписки від 06.10.2014 року, [PERSON] , 1954 року народження, отримав від [PERSON] передплату за житловий будинок по [ADDRESS] , гроші в сумі 60000 грн. (а.с. 6). Відповідно до копії розписки від 16.11.2014 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн. (а.с. 6). Відповідно до копії розписки від 26.11.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 15000 грн. (а.с. 7). Згідно довідки Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 29/02-36 від 23.01.2019 року, виданої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , в тім, що [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1996 року і по день смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина. Спадкоємці за законом: мати - [PERSON] , [INFO] , син: [PERSON] , 1977 року народження, син - [PERSON] , [INFO] . Щодо інших спадкоємців сільська рада інформацією не володіє. Арешту /заборони/ на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] не має (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 04.06.1992 року, виданого виконкомом Гуляйпільської районної ради народних депутатів в тому, що весь житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , дійсно належить гр. [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів за № 79 від 16.04.1992 року. Записано в реєстрову книгу за № 34 за реєстровим номером № 134 від 04.06.1992 року (а.с.9). Відповідно до інформації КП «Імпульс» Пологівської райради від 17.07.2018 року, згідно архівних даних, право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.06.1992 року виданого згідно рішення виконкому Гуляйпільської районної ради № 79 від 16.04.1992 року (а.с. 10). Те ж саме підтверджується також копією технічного паспорта на садибний/індивідуальний/ житловий будинок [ADDRESS] виготовленого від 17.07.2018 року, власником якого зазначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-13). Згідно звіту з незалежної оцінки майна - житлового будинку (об`єкта житлової нерухомості) загальною площею 54,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складеного 12.02.2020 року, вартість майна складає 27 200,00 грн. (а.с. 14-20). Відповідно до копії спадкової справи номер у приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області 21/2019, номер у спадковому реєстрі 63717813, розпочатої 06.02.2019 року, до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями останнього є мати - [PERSON] , сини: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 44-48). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 12.11.2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, у віці 64 років, про що 12.11.2018 року складено актовий запис № 466 (а.с.45). Таким чином, судом встановлено, що позивач придбав будинок у [PERSON] , спадкоємцями якого за законом є його сини - відповідачі за даним позовом, домовившись про всі істотні умови договору та сплатив узгоджену суму за його придбання, отримав від власника майна правовстановлюючі документи на спірний будинок, проте нотаріально договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено не було. Обставин, які зазначені позивачем для підтвердження своїх вимог, відповідачі не заперечили та визнали у своїх письмових заява наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З наявних у справі письмових розписок про купівлю-продаж житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] слідує, що сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулося їх повне виконання. Позивач (покупець) сплатив продавцю (відповідачу) кошти в повному обсязі, а відповідач (продавець) передав йому предмет договору купівлі-продажу - житловий будинок. В розписці від 26.11.2014 року зазначено, що [PERSON] після отримання останньої суми грошових коштів будь-яких претензій до [PERSON] не має. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не уклав своєчасно договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки йому завадили об`єктивні обставини, які склалися у житті продавця майна і не залежали від нього. На теперішній час, продавець [PERSON] помер, спадкова справа після його смерті була розпочата, але ще не завершена. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача [PERSON] , оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні правочину, а саме договору купівлі-продажу спірного житлового будинку по [ADDRESS] , сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є письмові розписки про сплату грошових коштів за купівлю будинку, відбулося повне виконання договору та вищевказаний житловий будинок переданий позивачу, який ним відкрито користується донині. Відповідачі у своїх письмових заявах позовні вимоги позивача визнали та не заперечували проти їх задоволення. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу будинку. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості, оскільки інша сторона правочину померла. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved