Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

30.01.2020р. Орган опіки та піклування Савранської РДА звернувся до суду в порядку ст.165 СК України в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з вказаною позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Савранської РДА. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; батько дитини - [PERSON] записаний зі слів матері дитини; відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: після народження дитини вона звернулася до Савранської РДА із заявою про влаштування новонародженої дитини до будинку дитини у зв`язку з виявленням у неї хвороби, яка не дозволяє їй контакт з дитиною. В період з 03.04.2019р. по 02.10.2019р. [PERSON] пройшла курс лікування, після якого став можливий її контакт з дитиною, проте вона не створила належних умов для її повернення в сім`ю, оскільки не має постійного місця проживання. Протягом перебування дочки в будинку дитини відповідач жодного разу її не відвідала і не надала допомоги на її утримання, а по закінченню терміну перебування дитини в цьому закладі не звернулась до Савранської РДА із заявою про її повернення. Позивач також вказує, що рішеннями Савранського районного суду Одеської області від 03.03.2014р. та від 11.08.2017р. відповідач вже була позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. В судове засідання представники позивача та третьої особи не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. (а.с.20, 32). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити, але жодних пояснень з цього приводу не надала, справу просила розглянути без її участі (а.с.23). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він, зокрема: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 19.04.2019р. (а.с.3); відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00022669706 від 19.04.2019р. (а.с.4). [INFO]. після народження дитини відповідач звернулася до Савранської РДА із заявою про влаштування її до будинку дитини, через її хворобу, яка не дозволяє їй контакт з дитиною, у зв`язку з чим на підставі розпорядження голови Савранської РДА від 23.04.2019р. №112/А-2019 малолітню [PERSON] було направлено до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини в м.Ізмаїл, Одеської області, на повне державне утримання (а.с.6). Як вбачається з листа головного лікаря КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» від 22.11.2019р. №1870 [PERSON] проходила амбулаторне лікування за місцем проживання у Савранській ЦРЛ у період з 03.04.2019р. по 02.10.2019р., лікування завершила, епідемічно безпечна, контакт з дитиною можливий (а.с.11). Встановлено, що за час перебування [PERSON] в будинку дитини, а саме з 07.05.2019р. відповідач жодного разу її не відвідала, не поцікавилась її долею ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулась від виховання та утримання дитини, що підтверджується листом цього закладу від 05.11.2019р. №02/20-280 та актом про результати відвідування та піклування дитиною від 05.11.2019р. №02/06-90 (а.с.7, 8). Згідно висновку Органу опіки та піклування Савранської РДА від 11.01.2020р. позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] є доцільним (а.с.9). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст.143, ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», не забрала дочку з будинку дитини без поважної причини і протягом року не виявляла щодо неї батьківського піклування, а також те, що вона ухиляється від виконання обов`язків щодо утримання, виховання та розвитку дитини, не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що, виходячи з інтересів дитини, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дочки [PERSON] . Разом з тим, як встановлено ч.ч.2, 3 ст.166 СК України та ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 цього Кодексу). Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовна заява має одночасно майновий та немайновий характер, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 4204,00грн. (2102грн.+ 2102грн.).

Outcome: approved