Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира №43 у будинку № 23 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. З квітня 2014 року [PERSON], який не відноситься до членів сімї власника, у вказаній квартирі не мешкає, місце його фактичного проживання не відомо. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов, пояснила, що [PERSON] не відноситься до членів її сімї. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виклику через оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира №43 у будинку № 23 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6). Відповідно довідки КП «ЖЕО №31» від 17 вересня 2015 року в квартирі № 43 у будинку № 23 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської, зареєстрований [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з акту, складеному мешканцями будинку №23 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривий Ріг, та затвердженому начальником дільниці ТОВ «УЮТ-2011», [PERSON] не мешкає за адресою: м. Кривий Ріг мікрорайон 5-й Зарічний, 23/43 з лютого 2014 року (а.с.8). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач, якій не є членом її сімї та не проживає у квартирі №43 у будинку № 23 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської з лютого 2014 року.

Outcome: approved