Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

30 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання державного акту недійсним, його скасування та визнання права власності на земельні ділянки. Позов обґрунтувала тим, що є власницею земельної ділянки загальною площею 6,33 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, зареєстрованого 22.02.2001 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177. Крім того, після смерті [PERSON], померлої 03.02.2011 року, нею була успадкована земельна ділянка загальною площею 7,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та 21.09.2001 року нею отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадковану земельну ділянку. Отримавши свідоцтво про право на спадщину позивач відразу звернулась до земельного відділу з питанням отримання правовстановлюючого документа на успадковані земельні ділянки, де в належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, інженером-землевпорядником, були внесенні доповнення в розділі «План зовнішніх меж земельної ділянки» у вигляді графічних зображень земельних ділянок, а в розділі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» внесено записи про підставу внесення таких змін. Через юридичну необізнаність позивач вважала, що внесені доповнення до державного акта були здійснені компетентними органами відповідно до законодавства. Звернувшись в 2016 році за юридичною консультацією з метою оформлення орендних відносин позивачкою було зясовано, що вказаний державний акт є зіпсованим. Отримати новий державний акт взамін зіпсованого позивачка не може, в звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року ЗУ «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видача державних актів припинена, а тому звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримує повністю. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28.09.2017 року замінено первісного відповідача [PERSON] селищну раду Веселинівського району Миколаївської області належним відповідачем [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився. Від сільського голови [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають повністю. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.09.2017 року, у звязку з припиненням діяльності Відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, до участі у справі в якості третьої особи залучено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився. Від першого заступника начальника Головно управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 22 лютого 2001 року [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області на імя [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, загальною площею 6,33 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177. Факт належності вказаного державного акта позивачу підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2016 року, згідно якого встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, виданого 22 лютого 2001 року [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області на імя [PERSON]. Судом встановлено, що виданий позивачу державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371 містить дописи кульковою ручкою в розділі «План зовнішніх меж земельної ділянки» у вигляді додаткових графічних зображень «Ділянка 3 (рілля)» та «Ділянка 4 (пасов)», а в розділі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» дописано, що вказані зміни в державний акт (ділянка 3 та 4) були внесені згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2001 року за № 934. Через зазначені недоліки та дописи в державному акті позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись належним їй майном, а тому звернулась до суду. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 ЗК України 06.04.1999 року (чинного на момент видачі [PERSON] державного акту) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Матеріалами встановлено, що [PERSON] у відповідності з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» 8 серпня 1995 року N 720/95 набула право на земельну частку (пай) у землях переданих у колективну власність КСП «Зоряний». В подальшому належна їй земельна частка (пай) була виділена в натурі (на місцевості). 22 лютого 2001 року, на підставі рішення 15 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 15 вересня 2000 року [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області позивачу видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, загальною площею 6,33 га, з яких: 5,67 га ріллі та 0,66 га кормових угідь, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177. Таким чином [PERSON] набула право власності на вище вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом [PERSON] 12 вересня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 934, позивач [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], померлої 03 лютого 2001 року, земельну ділянку площею 7,40 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належної спадкодавці на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК № 021133, виданого [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 15 серпня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63. На підставі вище вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за замовленням позивачки, землевпорядною організацією в 2001 році виготовлено технічну документацію зі складання державного акта на право приватної власності на землю громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно п. 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 (далі Інструкція) складання державного акта на право приватної власності на землю, при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Згідно ст. 6 ЗК України від 06.04.1999 року громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Враховуючи вимоги ст. 23 ЗК України 06.04.1999 року, єдиним документом, що посвідчував право власності землею був державний акта, який видавався і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів, який у відповідності до вказаної Інструкції видавався після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Таким чином, позивачка після отримання свідоцтва про право на спадщину та виготовлення технічної документації мала отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку, успадковану нею після смерті [PERSON] Разом з тим, в порушення вимог діючого на той час законодавства, позивачці замість видачі нового державного акта, відповідальними працівниками земельного відділу були внесені дописи в державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371, в якому були домальовані успадковані нею земельні ділянки. Згідно п 2.9. Інструкції всі записи в державному акті мають бути зроблені чітко і ретельно, виправлення не допускаються. В протилежному випадку, відповідно до п. 5.2. Інструкції, такі державні акті вважалися зіпсованими. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки при реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі уточнено площу земельних ділянок, а саме: з 0,52 га на 0,5230 га з кадастровим номером 4821782500:01:000:0616; з 5,67 га на 5,6696 га з кадастровим номером 4821782500:01:000:0357; з 0,66 га на 0,6574 га з кадастровим номером 4821782500:01:000:0601; 6,88 га на 6,8805 га з кадастровим номером 4821782500:01:000:0617. За таких обставин, на підставі повного і всебічного зясування обставин справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 020371 повинен бути визнаний зіпсованим та скасований, а за позивачкою необхідно визнати право власності на зазначені вище земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved