Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

29.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрований судом 06.04.2021), в якому, з урахуванням уточнених у підготовчому засіданні позовних вимог, просив у судовому порядку усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві власності земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ТОВ «Озерна -Агро» повернути належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220480500:01:007:0004, яка розташована на території Биковогребельської сільської ради, Білоцерківського району Київської області та як похідне, скасувати державну реєстрацію іншого речового права, номер запису 12180815 від 18.11.2015 і припинити право користування земельною ділянкою, також, просив стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрати по справі. 09.04.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 10.08.2021 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 08.11.2021 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задоволено у повному обсязі, усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом: зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро» повернути належну йому на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером: 3220480500:01:007:0004, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Биковогребельської сільської ради, Білоцерківського району Київської області, скасування запису про державну реєстрацію Додаткової угоди від 10.03.2015 року за № 26396192 від 23.11.2015 18:18:24 та припинення права ТОВ «Озерна-Агро» користування земельною ділянкою та стягнуто з ТОВ «Озерна-Агро» на користь [PERSON] судові витрати, а саме: сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 9000,00 грн., всього 9908,00 грн. 12.11.2021 представник позивача, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 17.11.2021, подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу на загальну суму 25 000,00 грн., мотивуючи тим, що 08 листопада 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі №357/3691/21 про задоволення позовних вимог про усунення перешкоди в користування земельною ділянкою, але судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат на правову допомогу та в судовому засіданні представником до ухвалення рішення у справі було заявлено про такі витрати. Відповідно до приписів ч. 8 ст.141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 18 травня 2020 року [PERSON] уклав договір про надання правничої допомоги з Адвокатським Об`єднанням «Кузьменко, Діденко та партнери». Порядок та умови оплати викладенні в Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги по справі №357/3691/21. Відповідно п.2 встановлено та погоджено сторонами вартість послуг за підготовку документів та учась в суді першої інстанції в сумі 25 000 грн. 11.11.2021 [PERSON] погодив акт наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги в повному обсязі та оплатив послуги, що підтверджується прибутковим касовим ордером. Відтак понесенні витрати на професійну правничу допомогу повністю узгодженні між АО «Кузьменко Діденко та партнери» та [PERSON] . Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є цілком співмірним із: складністю справи та виконаних робіт/наданих послуг; часом витраченим на виконання відповідних робіт/наданих послуг; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; значенням справи для позивача. Тому, враховуючи вищевикладене просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ТОВ «Озерна - Агро» витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи позивач зазначив попередній розрахунок судових витрат у розмірі 50000,00 грн. у своїй першій заяві по суті справи ( позовна заява - а.с. 1-6) та представник позивача, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович зробив усну заяву до судових дебатів про те, що докази щодо понесених позивачем судових витрат будуть надані до суду у визначений законодавством термін. Також, встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 12.11.2021, шляхом направлення засобами поштового зв`язку на адресу суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що рішенням суду від 08.11.2021 позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Представник позивача на підтвердження стягнення судових витрат надав копію договору №б/н про надання правової допомоги від 18.05.2020, додаток № 1 від 11.03.2021 до договору №б/н про надання правової допомоги від 18.05.2020, копію акта наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 11.11.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера №31 від 11.11.2021, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22, 131-133). Відповідно до п. 3.1 Договору №б/н про надання правової допомоги від 18.05.2020, за виконання послуг, передбачених п. 1.1 цього договору, клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню кошти в сумі та порядку визначеній додатком до даного договору. Відповідно до додатку №1 від 11.03.2021 до Договору №б/н про надання правової допомоги від 18.05.2020підготовка документів в суді першої інстанції та участь в судових засіданнях складає 25000,00 грн. та сторони визначили порядок оплати за послуги передбачені п. 1, 2, що здійснюється попередня оплата в сумі, що складає 25 000,00 грн. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було здійснено фактичні витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн., що підтверджується копію квитанції до прибуткового касового ордера №31 від 11.11.2021 на суму 25000,00 грн., платник [PERSON] , отримувач Адвокатське об`єднання «Кузьменко Діденко та партнери» на підставі додатку №1 до договору №б/н від 18.05.2020 у справі №357/3691/21 (а.с. 133). Отже, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість - 25000,00 грн. підтверджена та підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Таким чином, суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір обґрунтований, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення, тому стягує з відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро» на користь позивача - [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Outcome: approved