Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 18.03.2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 130. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 18.03.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Вважає, що шлюб був невдалим, оскільки під час сумісного проживання сторони виявили розбіжність в характерах, мають різні відношення до життя і своїх сімейних обов'язків. Між ними розпочалися непорозуміння, конфлікти, які призвели до неприязних стосунків. Втратили спільну мову, сумісне життя стало неможливим. Після чого сторони прийшли до спільного висновку про припинення подружнього життя. Позивач залишив дружину з донькою за місцем їх фактичного проживання за адресою: [ADDRESS], а сам повернувся проживати до своїх батьків за місцем своєї реєстрації. Спільне проживання припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідач на теперішній час проживає з іншим чоловіком. Вказав, що після розірвання шлюбу донька залишиться проживати з матір'ю за її місцем проживання. Позивач у добровільному порядку і в подальшому надаватиме матеріальну допомогу відповідачу та доньці. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON]. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований 18.03.2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 130, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від спільного життя в сім'ї росте малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 295, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, ухваленого відповідно до ст.110 цього Кодексу. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved