Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

26 травня 2021 року від [PERSON] до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до [PERSON] , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, який в подальшому уточнила (а.с. 63-66), та остаточно просить: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленої вимоги позивачкою зазначено, що вона, з початку 2014 року до вересня 2019 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та вели спільне господарство. [INFO] у них народився син [PERSON] , який з моменту припинення фактичних шлюбних відносин проживає з нею і знаходиться, переважно, на її утриманні та утриманні її батька. На підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, які здатні задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. На підставі викладеного, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. (а.с. 68) Представник відповідача - адвокат Вайновський Є.О. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, зазначивши, що проти уточненого позову не заперечує. (а.с. 69) Представник третьої особи - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району Волошко І.О. у судовому засіданні зазначила, що не має заперечень стосовно позовних вимог позивача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2021 року провадження по цій справі відкрито, призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. (а.с. 22-23) Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги надані сторонами докази та заяви, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з початку 2014 року до вересня 2019 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та вели спільне господарство. [INFO] у них народився син [PERSON] . (а.с. 6) [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] , копія якого додається, потребує постійного медичного огляду, консультацій лікарів, лікування. (а.с. 8) Дитина відвідує спеціальну групу для дітей із затримкою психічного розвитку старшого дошкільного віку дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №22 «Івушка». Батько у вихованні дитини участі не приймає, що підтверджується довідкою, виданою директором закладу 21.05.2021 року. (а.с. 18) Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 16-17) Після припинення спільного проживання сторони проживають окремо, зокрема позивач зареєстрована та фактично постійно проживає, разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ., що підтверджується довідкою № 45 від. 20.05.2021 р.виданою керівником квартального комітету № 56 Заводського району м. Запоріжжя. (а.с. 14) Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» № 01-24/92 від 15.06.2021 року, в Центрі спостерігається [PERSON] , [INFO] , хлопчик має статус дитини-інваліда, потребує нагляду педіатра, дитячого отоларинголога, дитячого невропатолога, дитячого сурдолога, лікування, реабілітаційних заходів. Рекомендації педіатра щодо лікування та догляду за дитиною мати виконує в повному обсязі. (а.с. 34). Згідно акту від 25.06.2021 р., складеного спеціалістами Відділу по Заводському району Служби у справах дітей Запорізької міської ради, було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акта, в будинку чисто, охайно, речі впорядковано, є всі належні умови для проживання малолітнього дитини. У дитини є окрема кімната, в якій наявний диван, стіл, шафа, комп`ютер, іграшки, розвиваючі ігри, книжки. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: є окреме спальне місце, одяг, взуття, іграшки, продукти харчування, приготовані страви. (а.с. 35-36) Можливість позивача належним чином матеріально забезпечувати дитину підтверджується тим, що [PERSON] з 23.10.2020 року працює в ПАТ «Укрнафта» на посаді бухгалтера в офісі відділення реалізації нафтопродуктів по Запорізькій області департаменту роздрібної торгівлі та маркетингу, та має стабільний заробіток. (а.с. 10, 11) Згідно з пунктом 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Статтею 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин другої, четвертої статті 150, частин першої, другої статті 155 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Зокрема, у статті 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Нормою, викладеною у статті 51 Конституції України передбачено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 р., який є чинним, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що на даний момент відповідати інтересам дитини буде визначення місця його проживання разом з матір`ю. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить перш за все з найкращих інтересів дитини, які виражаються у забезпеченні розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Аналізуючи зазначені норми сімейного права, заяви позивача та відповідача, кожного в окремості, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1) Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнавав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору - 454,00 грн.

Outcome: approved