Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

26 січня 2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просив розірвати шлюб, укладений 10 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 421 від 10 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 144084. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 10 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського району Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 421 від 10 липня 2009 року. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю - відповідачем по справі. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. У подружжя різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Як подружжя фактично не проживають разом з травня 2017 року. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Просить не надавати строку для примирення. Майнових спорів між подружжям немає. Суперечки про місце проживання дитини відсутні, дитина буде проживати з позивачем. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя позивача з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. 20 лютого 2018 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вказаною позовною заявою представник позивача просить суд розірвати шлюб укладений 10 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 421 від 10 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 144084. Вказану позовну вимогу відповідач визнає та не заперечує проти неї. Однак категорично не погоджується з твердженням представника позивача про те, що суперечки про місце проживання дитини відсутні й дитина буде проживати з позивачем, оскільки: позивач не вказує про яку саме дитину йде мова: [PERSON] чи [PERSON], а також відповідач наполягає на тому, щоб після розірвання шлюбу двоє синів [PERSON] та [PERSON] проживали разом з нею, оскільки вважає, що лише вона може забезпечити їм високий моральний, інтелектуальний та особистісний розвиток, необхідний для благополучного життя дітей у суспільстві, їхньої плідної подальшої діяльності на його користь. 27 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] надала до суду додаткові пояснення позивача до позовної заяви в яких позивач зазначає, що Так, у позивача виникла необхідність надати додаткові пояснення до раніше поданої позовної заяви. Позивач зазначає, що майнових спорів між подружжям немає та уточнює, що суперечки з відповідачем, [PERSON], про місце проживання дітей, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КИ №252633, видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КИ №632315, видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відсутні. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з відповідачем, [PERSON]. Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі. У судове засідання позивач не зявився, представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. У судове засідання відповідачка не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 10 липня 2009 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 144084, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що 10 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 421 (а. с. 8). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 632315, видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 01 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 213 (а. с. 9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №252633, видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що 08 вересня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 894 (а. с. 10). Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року, що підтверджується заявами сторін (а. с. 31, 33). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є двоє дітей розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved