Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

27.12.2013 року позивач КП «Теплопостачання м. Одеси» звернулось до суду з позовом до [PERSON], та уточнивши вимоги просить стягнути з відповідача заборгованість за надану теплову енергію в розмірі 12184,54 грн. При цьому позивач посилається на те, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Даний будинок знаходиться на обслуговуванні КП «ЖКС «Вузівський» і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання м. Одеси», однак відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії оплачує їх надання лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. При цьому КП «Теплорпостачання м. Одеси» зверталось до суду в порядку наказного провадження, однак ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 року в прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме в сумі 1762,65 грн. та просить застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та на його ім'я відкрито особовий рахунок [NUMBER], за яким обліковуються надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячу воду. В зв'язку з систематичним порушенням [PERSON] проведення оплати за спожиті послуги станом на 04.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 12184,54 грн./а.с.21-21/. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] в лютому 2011 року частково погасив заборгованість на суму 473,88 грн., а отже строк позовної давності перервався. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги частково та просить застосувати строк позовної давності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме стягненню підлягає сума заборгованості за три роки, що передують частковій сплаті заборгованості відповідачем, тобто з лютого 2008 року, в розмірі 9044,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 9044,43 грн., що становить 74% від загального розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 169,76 грн. (74% від суми 229,40 грн.).

Outcome: partial