Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

27.04.2015 року Новоград-Волинський міжрайонний прокурор в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, в якому просить накласти заборону на відчуження житла належного на праві власності [PERSON], а саме: 5/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Оскільки відомості про батька в актовому записі про народження дівчинки записанів відповідно до вимог ст.135 СК України, тому їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та дід дівчинки [PERSON] призначений її опікуном. За відповідачем зареєстровано право власності на 5/100 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Дівчинка проживає разом з опікуном по [ADDRESS], однак має право на збереження за нею житла, у якому вона раніше проживала. Вказане питання у рішенні суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки про накладення заборони на відчуження житла не вирішено. Тому міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини, яка залишена без піклування батьків. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і з підстав, вказаних у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Не заперечує проти накладення заборони на відчуження частини будинку, що перебуває у її власності. Представник органу опіки та піклування та опікун дівчинки [PERSON] в судовому засіданні також наполягали на задоволенні позову з метою захисту інтресів малолітньої [PERSON]. Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 11.04.2007 року зроблений відповідний запис № 177. Матір'ю дівчинки є відповідач [PERSON] З витягу з державного реєструАЦСГ про народження вбачається, що відомості про батька дівчинки записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 5-6). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 2-494/10 від 08.02.2010 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради № 86 від 24.03.2010 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням № 141 від 28.04.2010 року опікуном дівчинки призначено діда [PERSON] (а.с. 8-9). На час розгляду справи у суді малолітня [PERSON] проживає в будинку діда по [ADDRESS], де для її проживання створено належні умови (а.с. 10-11). Одночасно згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.12.2006 року є власником 5/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 12-14). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Також вказана норма дублюється і в ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» \~від 13.01.2005 року та частиною 1 статті 248 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»\~ \~від 26.04.2001 року, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 17 цього Закону України суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Оскільки питання про накладення заборони на відчуження житла дитини не було вирішено у рішенні суду від 08.02.2010 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки, тому позовні вимоги є обгрунтованими та обумовленими обєктивною необхідністю захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 52 Конституції України виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування покладається на державу. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. З огляду на зазначені норми прокурор представляє інтереси малолітньої дитини відповідно до вимог закону (ч.2 ст.121 Конституції України). Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved