Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

27 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час слухання справи в суді, як третю особу, було залучено Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія». В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток спричинений пошкодженням автомобіля в розмірі 8 899,53 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.11.2014 року приблизно о 10 год. 50 хв. на вул.Терещенківській в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ленд Ровер» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Шкода», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача. Позивач зазначає, що винуватим в даній пригоді та пошкодженні автомобіля є відповідач, що підтверджується постановою суду. Відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 18 970,28 грн. Так як цивільна відповідальність відповідача була застрахована, позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та отримав 12 203,91 грн. Але зазначена сума, як зазначає позивач, є значно меншою ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, а тому на підставі ст.1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 6 766,37 грн. (18 970,28 грн. - 12 203,91 грн.). Крім того, на підставі статті 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з врахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому суд продовжив розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи на підставі статті 169 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.01.2014 року по справі №761/1512/14-п [PERSON] визнаний винним в тому, що 22.11.2014 року о 10 год. 50 хв., він, керуючи автомобілем марки «Ленд Ровер», державний номер [NUMBER] по вул.Терещенківській в м.Києві порушив п.8.7.3 (е) ПДР України, здійснив виїзд на перехрестя вулиці Терещенківської - бульвару Тараса Шевченка на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Шкода», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався на зелений сигнал світлофора, що спричинило пошкодження транспортних засобів та в діях [PERSON] є склад правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Шкода», державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що цивільна відповідальність власника автомобіля «Ленд Ровер», державний номер [NUMBER] на момент ДТП застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно з Полісом №АЕ/2333749, полісом встановлена франшиза в розмірі 1 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів страхової справи, було складено три звіти з оцінки транспортного засобу. Як пояснив представник позивача, в автомобілі позивача були виявлені приховані пошкодження, тому складались додаткові звіти. Так Звітом №1877 з оцінки транспортного засобу, що складений 24.12.2013 року ФОП «[PERSON]» визначено, що вартість відновлювального ремонту складає 10 577,81 грн., в т.ч. ПДВ 1 096,73 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП складає 9 242,21 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля в т.ч. ПДВ 874,13 грн. Звітом №1877 ДОП з оцінки транспортного засобу, що складений 19.02.2014 року ФОП «[PERSON]» визначено, що вартість відновлювального ремонту складає 11 110,88 грн., в т.ч. ПДВ 1 100,24 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП складає 9 775,28 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля в т.ч. ПДВ 877,64 грн. Звітом №1877 ДОП з оцінки транспортного засобу, що складений 09.04.2014 року ФОП «[PERSON]» визначено, що вартість відновлювального ремонту складає 18 970,28 грн., в т.ч. ПДВ 2 439,48 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП складає 14 980,41 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля в т.ч. ПДВ 1 774,50 грн. На підставі страхового акту №13007 від 13.03.2014 року було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 7 897,64 грн., на підставі страхового акту №13413 від 22.04.2014 року - 4 308,27 грн. та страхового акту №13573 від 08.05.2014 року - 500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що зазначені суми дійсно були отримані як страхове відшкодування. 14.06.2014 року [PERSON] направляв [PERSON] претензію про відшкодування матеріального збитку в розмірі 6 766,37 грн. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що коштів, які виплачені страховою компанією недостатньо для повного ремонту автомобіля. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України). Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 зазначеного Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону). Стаття 12.2Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Крім того, стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] визнаний винним в спричиненні шкоди позивачу, його цивільна відповідальність була застрахована на момент пригоди, страхова компанія виплатила страхове відшкодування, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що виплаченої суми недостатньо для повного відшкодування шкоди; сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, а тому відповідач має сплатити позивачу франшизу в розмірі 1 000,00 грн. Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач не є боржником перед позивачем, між ними не виникли грошові зобов'язання, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial