Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

27.06.2019 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягугнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 4974,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що з 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . У 2008 році шлюб між сторонами розірвано, дитина після розірвання шлюбу проживає разом з нею. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.08.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій суму у розмірі 800,00 грн. на утримання [PERSON] . На підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 21.11.2018 року змінено спосіб стягненя аліментів з [PERSON] з твердої грошової форми на ј частину від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На розгляді перебуває позовна заява про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Так 01.06.2019 року виникли додаткові витрати на дитину, що полягають у купівлі велосипеду фірми APDIS модель TITAN вартістю 950 грн, та купівлі одягу футболки чоловічої вартістю 448,00 грн.. зазначені витрати є суттєвими для фінансового положення та компенсування частини їх вартості є необхідними. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що згідно до товарного чеку від 01.06.2019 року (а.с.11), позивачем [PERSON] було понесено додаткові витрати на утримання дитини, що полягають у купівлі велосипеду фірми APDIS модель TITAN вартістю 9500 грн. та купівлі одягу футболки чоловічої вартістю 448,00 грн. загальною сумою 9948 грн. Зазначені витрати є суттєвими для фінансового положення позивач та компенсування частини їх вартості є необхідними. Згідно ст.141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ч. 2\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1-3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, до такого висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в Ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Частиною 1\~ст. 206 ЦПК\~передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням того, що додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, понесені позивачем, а відповідач визнає вимоги щодо стягнення з нього додаткових витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат у розмірі 4974,00 грн. Визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі законні підстави для прийняття визнання відповідачем позову і ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved