Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

27 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, в якій просить оголосити його матір [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] померлою. Заяву обґрунтовано наступним. Заявник народився 15 січня 1989 року. В свідоцтві про його народження матірю вказано [PERSON]. Разом з матірю [PERSON] проживав в с.Антонівка, що підтверджується випискою з погосподарської книги за 2001-2005 роки. 21 грудня 2004 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області було заведено розшукову справу на матір заявника і з того часу остання знаходиться в розшуку як безвісти зникла, що підтверджується довідкою Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області № 889 від 26 грудня 2017 року. В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Томашпільського районного суду із заявою про визнання його матері безвісти відсутньою і 30 листопада 2017 року було винесено рішення, згідно якого його мати [PERSON] визнана безвісно відсутньою з 1 січня 2005 року. Враховуючи те, що минуло багато часу, а відомості про смерть матері не зареєстровано, виникла потреба у оголошенні матері заявника померлою. Окрім того, визнання [PERSON] померлою необхідно заявнику для оформлення спадщини, оскільки останній є спадкоємцем майна першої черги спадкування за законом. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу за його заявою слухати у його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заяві, попросила заяву задовольнити. Представник зацікавленої сторони Антонівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова Антонівської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника сільської ради, заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, \~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 46 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно ст. 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом пяти років нерухоме майно, що перейшло до них у звязку з відкриттям спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матірю заявника [PERSON] (а.с.8). Відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2017 року, [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], останнє відоме місце проживання [INFO], безвісно відсутньою. Початком безвісної відсутності рахувати з 1 січня 2015 року (а.с.10-11). Згідно довідки Антонівської сільської ради Томашпільського району [PERSON], [INFO] на території Антонівської сільської ради з 12 грудня 2004 року не проживала, місце її проживання чи перебування невідоме (а.с.12). Згідно довідки Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області від 4 липня 2006 року гр..[PERSON], [INFO], уродженка та жителька с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області знаходиться в розшуку як безвісти зникла з 12 грудня 2004 року (а.с.13). Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 097019, даний державний акт видано [PERSON], яка на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 5 лютого 2003 року № 49 є власником земельної ділянки площею 2,1913 га, що розташована на території Анитонівської сільської ради Томашпільського району вінницької області (а.с.14). Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] більше трьох років за місцем останнього постійного проживання не мешкає, відомості про її місце перебування відсутні, рішенням Томашпільського районного суду від 30 листопада 2017 року [PERSON] оголошено безвісти відсутньою, після смерті спадкодавця [PERSON] залишилося спадкове майно, яким бажає розпорядитися її син [PERSON], як спадкоємець по закону, відомості про смерть [PERSON] не зареєстровано, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п.13 N 5 від 31.03.95 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення,, на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК Української РСР, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved