Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 9700 доларів США, що станом на 23.03.2016 року (по курсу НБУ за 1 долар США 26,1024 грн.) складає 253193 грн. 28 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 28 січня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики про передачу відповідачу у борг грошової суми у розмірі 9700 доларів США. На підтвердження укладення цього договору відповідачем було складено розписку від 28 січня 2013 року. Грошові кошти були передані в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до п.3 Договору позики сторони визначили кінцевий строк повернення позики, 28 березня 2013 року. Однак з кінцевої дати повернення пройшло три роки, а відповідачем борг не повернутий. З метою повернення наданих ним коштів, він неодноразово направляв вимогу про повернення суми позики відповідачем з визначенням строку повернення наданих ним коштів. Проте відповіді від відповідача не отримував. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом, тому вирішив з даного приводу звернутись до суду. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити, аргументує вимоги свої тим, що відповідач неналежно виконує зобовязання. У судовому засіданні відповідач [PERSON]., позовні вимоги позивача визнав, та пояснив, що дійсно брав гроші в борг, але зараз не може повернути у звязку з фінансовими труднощами. Як встановлено судом, 28 січня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики про передачу відповідачу у борг грошової суми у розмірі 9700 доларів США. На підтвердження укладення цього договору відповідачем було складено розписку від 28 січня 2013 року. Грошові кошти були передані в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до п.3 Договору позики сторони визначили кінцевий строк повернення позики, 28 березня 2013 року. Однак з кінцевої дати повернення пройшло три роки, а відповідачем борг не повернутий. З метою повернення наданих ним коштів, він неодноразово направляв вимогу про повернення суми позики відповідачем з визначенням строку повернення наданих ним коштів. Проте відповіді від відповідача не отримував. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом, тому вирішив з даного приводу звернутись до суду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а ч.3 цієї ж статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти. Договір позики укладається у письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, таким чином, письмова розписка [PERSON], є підтвердженням договору позики, який був укладений між сторонами. Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованість за договором позики грошей. Враховуючи вищевказане, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, бо заявлена сума стягнення саме така, а саме: 9700 доларів США, що станом на 23.03.2016 року (по курсу НБУ за 1 долар США 26,1024 грн.) складає 253193 грн. 28 коп. Оскільки позов задовольняється повністю на користь позивача, а позивач сплатив судовий збір при зверненні з позовом до суду у розмірі 2531,93 грн., тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved