Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який при житті все належне йому майно заповів позивачу, в тому числі земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,0353 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Але на вказану земельну ділянку, позивач не зміг отримати правовстановлюючі документи, тому що батько помер, не встигши оформити право власності на неї, а тому власником ділянки залишилася померла [INFO] року дружина спадкодавця [PERSON]. Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував своє право на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину він не має можливості, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримали. Представник Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданою 15 липня 2014 року Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.6). Відповідно до наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 липня 2010 року нотаріусом Барвінківської нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцем померлої [INFO] року [PERSON] є її чоловік [PERSON] Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 6,0353 га, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності №459 (а.с.8). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджено наданою до суду фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 червня 1960 року Богодарівським с/ЗАГС Барвінківського району Харківської області(а. с. 7). [PERSON], який помер [INFO] року, все своє майно заповів своєму сину [PERSON], що вбачається з наданої копії заповіту посвідченого 06 липня 2010 року секретарем Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №07. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, що підтверджено наданою фотокопією спадкової справи №145/2014, початої 21 серпня 2014 року. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що він звертався до державного нотаріуса Барвінківської держаної нотаріальної контори Харківської області з метою оформлення спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивачу було відмовлено(а.с.4). При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зазначає, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивач по справі є єдиним спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], останній прийняв спадщину після смерті своєї дружини, отримав свідоцтво про право на спадщину, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved