Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

27 січня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі також позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.03.2012 в розмірі 20707 грн 95 коп. у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язання. Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 66-67). 17 лютого 2021 позивачамем усунуті вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки, надані докази сплати судового збору у повному обсязі. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради на запит суду про зареєстроване місце проживання [PERSON] від 25.02.2021 № 02-21/24 (а.с. 77), суд своєю ухвалою від 26 лютого 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 78-79). Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16.03.2012, відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем вказано,\~що відповідач\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами банку»\~складає між\~ним та\~банком договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~В свою\~чергу,\~позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав\~у повному\~обсязі,\~а саме:\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі,\~встановленому в\~договорі.\~Однак,\~відповідач свої\~зобов`язання за\~договором не\~виконав,\~не повернув\~своєчасно банку\~грошові кошти\~для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2020 становить 20707 грн 95 коп., що складається із заборгованість за простроченим тілом кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Копія ухвали від 26 лютого 2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка направлялися на зареєстровану адресу відповідача, [ADDRESS] , повернулась до суду. З огляду на положення частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Правом подати до суду відзив на позовну заяву [PERSON] не скориставсь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 60). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Судові повістки про проведення судових засідань, призначених на 23 березня 2021 року та 13 квітня 2021 року, які направлялися на зареєстровану адресу відповідача - [ADDRESS] , повернулись до суду (а.с. 82-83, 122-124). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Оскільки з огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що такий відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 16.03.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання (в порядку статті 634 ЦК України) до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем анкети-заяви (надалі Заява), в якій міститься підпис зроблений від імені [PERSON] про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 14). Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 29.01.2014 встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн 00 коп., в подальшому 05.11.2015 розмір кредитного ліміту збільшився до 2500 грн, з 11.12.2015 кредитний ліміт збільшився до 5000 грн, 14.07.2016 розмір кредитного ліміту збільшився до 9000 грн, 26.10.2016 збільшився до 11000 грн, 06.04.2017 збільшився до 15000 грн, 26.12.2017 зменшився до 13580 грн, 15.03.2018 зменшився до 12930 грн, 18.07.2018 - зменшився до 0,00 грн (а.с. 13). AT КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідач, свої зобов`язання не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 16.03.2012, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 20707 грн 95 коп. (заборгованість за тілом кредита). Позивач, в свою чергу, звернувшись до суду з позовом, просив стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитом, а саме: 20707 грн 95 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Висновки щодо правозастосування При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений та згоден з Умовами та Тарифами банку (а.с. 14). Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. З долученого до справи розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.03.2012, вбачається, що станом на 30.11.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 20707 грн 95 коп., яка складається, зокрема, з: 20707 грн 95 коп. заборгованості за тілом кредиту. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.03.2012 у розмірі 20707 грн 95 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 березня 2012 року у розмірі 20707грн 95 коп., що складається із суми заборгованості за простроченим тілом кредита, оскільки зазначені сума підтверджена наданим позивачем розрахунком, відповідачем не спростована. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позов у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до платіжного доручення № PROM7BBGPO від 07 грудня 2020 року судовий збір в сумі 2102 грн 00 коп. та платіжного доручення № IHB95B3HVA від 05 лютого 2021 року судовий збір в сумі 168 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved