Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

27.08.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], просив стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 150 000 грн., інфляційні втрати в розмірі 78 021 грн. 66 коп. та 3% річних в розмірі 10 766 грн. 44 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.03.2008 між ПАТ«Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» та [PERSON] було укладено Договір про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп. на безпроцентній основі, а відповідач зобов'язався повернути борг у строк, який складає 60 календарних місяців, починаючи з квітня 2008 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, зокрема у зазначений в договорі строк відповідач суму позики не повернув, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 150 000 грн. 00 коп., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму позики та штрафні санкції. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив задовольнити позов в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, заперечила проти його задоволення, посилаючись на викладене в письмових запереченнях. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що відповідач не підписував з позивачем Договір про надання безпроцентної позики від 11.03.2008, будь-яких грошових коштів на лікування відповідач від позивача не отримував. Одночасно зауважила, що з 14.05.2007 і по сьогоднішній день відповідач працює на посаді заступника Генерального директора з питань регіонального розвитку та пілотних проектів ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», а тому відповідно до п.7 Договору позика підлягала б поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати відповідача, а не у спосіб, передбачений п.10 Договору. Крім того, представник відповідача зазначила, що строк позовної давності сплив, у зв'язку з чим просила застосувати строк позовної давності та відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Обгрунтовуючи позов позивач посилається на укладення 11.03.2008 між ВАТ «КиївЗНДІЕП та [PERSON] письмового Договору про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на картрахунок коштів Позичальнику в термін трьох днів після підписання Сторонами цього Договору, а Позичальник зобов'язується повернути борг у строк, який складає 60 календарних місяців, починаючи з квітня 2008 року. На підтвердження вказаної обставини позивач надав копію вказаного договору та копію банківської виписки по особовому рахунку, відкритому відповідачем у АБ «Банк регіонального розвитку» за період з 14.03.2008 по 14.03.2008. Разом із тим, представник відповідача заперечив факт укладення 11.03.2008 між сторонами вказаного Договору та передачі позивачем грошових коштів в розмірі 150 000 грн. 00 коп. відповідачу шляхом перерахування їх на картрахунок, посилаючись на те, що відповідач не підписував означений договір та не отримував від позивача у борг позику в розмірі 150 000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. На вимогу суду, за клопотанням представника відповідача від 24.12.2015 про витребування у позивача оригіналу вказаного Договору від 11.03.2008, представник позивача не надав суду витребувані документи, посилаючись на те, що оригінал вказаного Договору від 11.03.2008 та інші реєстраційні, статутні документи ПАТ «КиївЗНДІЕП» викрадені. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи надані позивачем в матеріалах справи єдині письмові докази - копію Договору про надання безпроцентної позики від 11.03.2008 та копію банківської виписки по картрахунку за період з 14.03.2008 по 14.03.2008, виданої АБ «Банк регіонального розвитку» вважає ці дані недостатніми та неналежними доказами в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, які підтверджують укладення 11.03.2008 між сторонами письмового договору позики, передачі позивачем грошових коштів в розмірі 150000грн. відповідачу та отримання останнім цих грошових коштів, оскільки вказані обставини, мають бути підтверджені іншими засобами доказування відповідно до вимог чинного законодавства. За вказаних обставин, суд надходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів укладення 11.03.2008 між сторонами письмового договору позики суду не надано і такі дані в матеріалах справи відсутні, а тому вважає відсутніми підстави стверджувати про виникнення грошового зобов'язання у відповідача перед позивачем на підставі договору позики. Виходячи з вищевикладеного, судом не встановлено і позивачем не доведено наявність обставин, на які посилається у своєму позові позивач, зокрема: не доведено укладення 11.03.2008 між сторонами письмового Договору про надання безпроцентної позики та передачі позивачем грошових коштів в розмірі 150 000 грн. 00 коп. відповідачу. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed