Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

27.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, в обгрунтування якого зазначила наступне. Відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2005 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки його заробітку щомісячно, починаючи з 27.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, вказане рішення суду відповідач не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує, про що свідчить розрахунок заборгованості, який проведено державним виконавцем Веселинівського ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області. Окрім цього, протягом 12 років відповідач не спілкується з дитиною, не надає неповнолітній дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для здобуття нею освіти. Позивач вважає, що розмір раніше стягнутих аліментів на даний час є недостатнім, тому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення суду в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини, а також позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва Раковець О.М. в судовому засіданні 03.04.2018 року позовні вимоги підтримала, надала суду висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.09.2003 року, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 2334. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2005 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісячно, з 27.07.2005 року і до повнолітня дитини. Зазначене рішення суду відповідач [PERSON] не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів по виконавчому провадженню №34389937/04 з примусового виконання зазначеного рішення суду, який проведено державним виконавцем, станом на 01.08.2012 року заборгованість становить 10874,84 грн. З приводу невиконання рішення суду, позивач [PERSON] неодноразово зверталася до органів ДВС та органів МВС, про що свідчать копії звернень, роз'яснень та відповідей на звернення, які містяться в матеріалах справи. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28.04.2017 року подання начальника Веселинівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про оголошення розшуку боржника [PERSON] задоволено, оголошено розшук останнього. 27.09.2017 року цим же судом постановлено ухвалу, відповідно до якої у задоволенні подання начальника Веселинівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про оголошення розшуку боржника [PERSON] відмовлено з підстав встановлення іншого місця його проживання. За інформацією, яка викладена у довідці Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 21.04.20017 року за №454, [PERSON] зареєстрований на території сільської ради в [ADDRESS], але за даною адресою не проживає. 09.11.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 09.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис №67 від 09.11.2005 року, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. На теперішній час дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 04.09.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб від 04.09.2015 року, видане Заводським районним відділом ДРАЦС РС ММУЮ, серія [NUMBER]). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], свідоцтво про народження від 09.12.2015 року видане міським відділом ДРАЦС ММУЮ, серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно з ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 17 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Статтею 192 СК України визначено підстави зміни розміру аліментів, зокрема, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану, погіршення або погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи те, що на сьогоднішній день розмір аліментів, який стягнуто з відповідача [PERSON] за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2005 року є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину її віку, збільшення розміру матеріального забезпечення дитини відповідно до її віку, суд вважає позовні вимоги про зміну розміру аліментів обґрунтованими та відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи від дня подання позову, тобто з 27.11.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям доньки, участі у її вихованні та піклуванні не бере, що підтверджується характеристикою з місця навчання [PERSON] та довідкою, виданою 20.11.2017 року за № 7-815 головним лікарем Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1». За висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 06.03.2018 року №459/02.02.01-22/22/14/18 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Окрім цього, факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по утриманню та вихованню доньки [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК). Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, в судовому засіданні встановлені підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], а за такого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704,80,00 грн. Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved