overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

28.01.2015 року до суду звернулася позивачка, яка вказала,що28 лютого 2013 року вступила до шлюбу з відповідачем по справі. Від спільного проживання народився син - [PERSON],[INFO], який на даний час мешкає з позивачкою. [PERSON] матеріальної допомоги на дитину не надає. На даний час позивачка знаходиться в декретній відпустці і отримує соціальну допомогу. Відповідач по справі працює в Державній прикордонній службі і має можливість надавати матеріальну допомого на утримання дитини. Позивачка просить стягнути аліменти з [PERSON] на ії користь для утримання неповнолітньої дитини у розмірі1/4 частини від усіх доходів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити у повному обсязі. Відповідач по справі до суду не з явився. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син, батьком якого являється відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки - його матері, а відповідач - батько дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, та не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст. 180-184, 191 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] які суд визначає в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.01.2015 і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

28.01.2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-Банк) до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 7 348,91дол.США, що станом на 12.11.2014 року становить в сумі 115 671,84 грн., з яких: - 968,37 дол.США - заборгованість по кредиту; - 0,22 дол.США - проценти за користування кредитом в період з 13.12.2003 року по 12.11.2014 року, - 6 362,32 дол.США. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування коштами в період з 25.12.2009 року по 12.11.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №КЗН0А022082756 від 13.11.2003 року, Банк надав [PERSON] кредит в сумі 6 209,00 дол.США строком по 13.11.2008 року та передбачено щомісячну сплату суми кредиту і процентів за користування коштами та пеня за несвоєчасне виконня умов Договору. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача -Штронди А.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.42) Відповідач також не з»явилася в попередні судові засідання, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

28.01.2015 року заявник [PERSON], звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання однією сім'єю за адресою [ADDRESS] без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 28.07.1989 року по день його смерті -[INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - земельна ділянка площею 4,3915 га розташована на території Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, кадастровий номер 1420985700:01:012:0009. Враховуючи відсутність у [PERSON] спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців першої, другої, третьої черги згідно Закону позивачка претендує на четверту чергу спадкування. [PERSON] проживала більше як п'ять років до часу відкриття спадщини разом з [PERSON] Заявниця не має змоги належно оформити право на спадщину та одержати свідоцтво. В судовому засіданні заявник наполягала на заявлених вимогах та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міньківської сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення вимог заяви. Суд, ознайомившись з поясненнями заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю. Згідно свідоцтва про смерті [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить відповідний актовий запис № 17. Відповідно до довідки, виданої Міньківською сільською радою про те, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, постійно проживав з 1989 року за адресою: [ADDRESS] , разом з громадянською дружиною [PERSON], [INFO] , та вів з нею спільне господарство. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ДН № 045406, [PERSON] проживає [ADDRESS] та є власником земельної ділянки площею 4.3915 у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою [PERSON], яка проживала з 28 липня 1989 року з [PERSON] до моменту його смерті [INFO] року. Весь час вели спільне господарство та проживали однією сімєю. У суду не має підстав сумніватися у тому, що у даному випадку [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю більше 5 років. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Приймаючи до уваги, те, що від встановлення цього факту залежить виникнення для заявника особистих чи майнових прав і діюче законодавство не передбачає іншого порядку його встановлення, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

28.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 30.12.2011 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області актовий запис № 662. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].народження, який мешкає з відповідачкою, та на утримання якого він добровільно сплачує аліменти через підприємство, на якому працює. З квітня 2014 року сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою він припинив, оскільки в них різні характери, різні погляди на життя, на цей час має стосунки з іншою жінкою, мешкають окремо. Спільного господарства з відповідачкою не ведеться, спору майнового характеру не мають. Вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки він також суперечить її інтересам, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.12.2011 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області актовий запис № 662. Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON](а.с.3). Від шлюбу мають двох неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].народження (а.с.5). Із пояснень сторін вбачається, що з квітня 2014 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки в них різні характери та різні погляди на життя, спільне господарства не ведеться, син мешкає з відповідачкою, на його утримання позивач сплачує аліменти в добровільному порядку. Примирення між сторонами не можливо, шлюб суперечить їх інтересам. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, прізвище відповідачці залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

28.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого 29.11.1997 року за № 143Н належить квартира [ADDRESS] у місті Краматорську Донецької області. В зазначеній квартирі був зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON] [INFO] У червні 2013 року її син забрав свої речи та виїхав з квартири у невідомому напрямку, повідомив, що буде мешкати в м. Слов'янськ зі своєю цивільною дружиною. Особистих речей відповідача в квартирі немає, та в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку. Згідно акту ЖБК «Космос», відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] з червня 2013 року. Позивачка просить суд ухвалити рішення яким визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у місті Краматорську Донецької області. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки з місця мешкання, відповідач зареєстрований у квартирі позивачки (а.с.7). Відповідно до акту ЖБК «Космос» відповідач в зазначеній квартирі не проживає з 2013 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з договору купівлі-продажу, відповідачка є власником зазначеної вище квартири (а.с. 8). Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в м. Краматорську Донецької області, тривалий час не проживає, його речей в ньому немає, тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 08.06.2013 року між нім та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Тривалий час вона та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, проживання окремо один від одного, втрати почуття поваги та любові, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 08.06.2013 року зареєстровано шлюб між сторонами у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №958 /а.с.8/. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.07.2013 року, сторони від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідач є фактичним споживачем електричної енергії за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], який в минулому було відкрито на її батька [PERSON], померлого [INFO]. 06.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації заборгованості за активну електроенергію, згідно умов якого остання зобов'язалась сплатити заборгованість в розмірі 802 грн. 42 коп. частинами за період з 06.10.2014 року по 10.11.2014 року по 401 грн. 21 коп., щомісячно. Однак взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала, а саме не здійснювала оплат згідно умов договору. Станом на січень 2015 року борг за даним договором складає 802 грн. 42 коп. А тому на підставі викладеного просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Про причини неявки суд не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши наявні письмові докази в матеріалах справи (копію заяви [PERSON] від 06.10.2014 року, копію свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON], копію договору про реструктуризацію заборгованості побутового споживача за електроенергію від 06.10.2014 року, копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO]) суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: в судовому засіданні встановлено, що дійсно 06.10.2014 року між сторонами було укладено договір реструктуризації заборгованості за активну електроенергію, згідно умов якого відповідач зобов'язалась сплатити заборгованість в розмірі 802 грн. 42 коп. частинами, а саме за період з 06.10.2014 року по 10.11.2014 року по 401 грн. 21 коп., щомісячно. В порушення умов вищевказаного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала оплат згідно умов договору. Заборгованість за договором становить 802 грн. 42 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі як обґрунтований та доведений, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 802 грн. 42 коп. - заборгованість за договором реструктуризації. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь ПАТ «Миколаївобленерго» підлягає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2010 року Ізюмською сільською радою Борівського району Харківської області . Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 17.10.2012 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси сторін та інших осіб. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 19.08.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1652, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з весни 2014 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 19.08.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №1652, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. Після розірвання шлюбу донька залишається проживати з матір'ю. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено весною 2014 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved