Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

27.01.2021 позивач [PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони з 15.06.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2020 року сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. У даний час ведення сторонами спільного господарства остаточно припинено. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.03.2021 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув. Подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Позов визнав в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не прибули в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Суд встановив, що 15.06.2013 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 364, про що 15.06.2013 видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного проживанні в шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження від 10.10.2013 серія [NUMBER] , видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1143) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 22.03.2019 серія [NUMBER] , видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 372). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та 454,00 грн. підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved