Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Останній все своє життя працював у сільськогосподарському підприємстві, яке здійснювало свою діяльність на території Шкуратівської сільської ради. При розпаюванні земель КСП «Шкуратівське» [PERSON] був включений до списку, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. У зв'язку з цим після смерті батька відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землях, що перебували у колективній власності КСП «Шкуратівське». Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину після батька, але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у зв'язку з тим, що батько до дня смерті не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну частку (пай), розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах, без визначенням меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, які перебували у колективній власності КСП «Шкуратівське». У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 35). Представник відповідача - Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 29). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальна контори Сумської області в судове засідання також не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 27). Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в Білопільському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с.30-31). У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]Рішенням Білопільського районного суд від 02 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2016 року, встановлено юридичний факт того, що [PERSON], який помер [INFO] року, є батьком позивачки (а. с. 11). Згідно з наявною в матеріалах справи копією державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого Шкуратівською сільською радою Білопільського району Сумської області 14 травня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 24 березня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №5, Колективному сільськогосподарському підприємству «Шкуратівське» передано в колективну власність 2216,2 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а. с. 12-13). [PERSON] був включений до списку громадян-членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Шкуратівське» Білопільського району Сумської області, який є додатком до вказаного держаного акту (номер у списку 257) (а. с. 14-15). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 24 жовтня 2016 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 12 листопада 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 жовтня 1996 року за №294, посвідчує право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Шкуратівське», зареєстрований 12 листопада 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], виписаний, але не витребуваний, його оригінал зберігається у Відділі (а. с. 32-33). Відповідно до довідки Шкуратівської сільської ради від 10 травня 2016 року [PERSON] на день смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав у с. Шкуратівка. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Шкуратівської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] після смерті батька фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила (а. с. 10). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 06 жовтня 2016 року №45329228 спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO] року, не заведена (а. с. 28). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину після останнього. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У відповідності до п. 24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], який помер 07 листопада 1993 року, має право на земельну частку (пай) розміром 3,71 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим 12 листопада 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 жовтня 1996 року за №294, у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Шкуратівське», зареєстрованим 12 листопада 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Однак, остання позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що власник сертифікату помер раніше, ніж його виготовлено. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved