overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

28 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Гречко,8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.07.2015 р. о 23 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.07.2015 р. о 23 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, кричить, висловлює маячню величі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

28 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 121/315. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.07.2015р. о 18 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.07.2015р. о 18 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого вербальний контакт малопродуктивний внаслідок вираженого когнітівно-мнестичного зниження. Дезорієнтований у навколишньому та календарному часі. Вважає, що він вчиться в школі, що дружина та донька мешкають у Києві. Більшість елементарних питань осмислює після багатократних повторів. Відповіді часто не по суті. При розмові озирається, періодами намагається кудись йти. Порушена уява, виражено виснаження, неуважність. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний делірій на фоні деменції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

28 липня 2015 року заявники звернулись до суду із спільною заявою про надання права на шлюб до досягнення шлюбного віку . Заявлені вимоги мотивовані наміром офіційної реєстрації шлюбу, які на разі є неможливою через недосягнення заявниками шлюбного віку. До суду заявники та зацікавлені особи не з'явились, направивши відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши представлені у справі матеріали суд вважає, що заява підлягає до задоволення. з таких мотивів Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у фактичних шлюбних відносинах з 2011 р. по теперішній час. Як вбачається із змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів, рішення про реєстрацію шлюбу є обопільним з обох сторін і засноване на взаємних почуттях, що сприятиме створенню міцної сім'ї і відповідатиме інтересам сторін та інтересам майбутньої дитини. Намір підтримувати молоду сім'ю, як морально, так і матеріально висловлють батьки сторін. Отже, враховуючи позицію сторін у справі та характер стосунків, що склався між ними, суд, вважає, що реєстрація шлюбу відповідатиме інтересам обох заявників, з огляду на що,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

28 липня 2015 року комунальне підприємство «Очаківський комбінат комунальних послуг» (далі - КП «ОККП») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг, що були надані у період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року, в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1905 грн 61 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] та на підставі укладеного договору у період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року він одержував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від позивача. Отже, відповідач є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року. Споживач, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим, порушуючи свої зобов'язання, що випливають із зазначеного договору, відповідач до теперішнього часу не здійснив оплату вказаних вище послуг. Внаслідок припинення сплати послуг на особовому рахунку обліковується заборгованість у розмірі 1 905 грн 61 коп. (а. с. 3). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону чи договору. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вказаної вище суми заборгованості такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 526 ЦК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., сплату якого позивачеві було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

28 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав (а.с. 19). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.27) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 24.07.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 14009.78 грн. з них: ●заборгованість за кредитом 3970.75 грн.; ●заборгованість по процентам за користування кредитом 7390.91 грн.; ●заборгованість за пенею та комісією 1742.89 грн.; ●штраф (фіксована частина) 250.00 грн.; ●штраф (процентна складова) 655.23 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 30.06.2015р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 14009.78 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

28 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив про неможливість прибути до суду, просив розгляд справи провести у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.25). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 18.10.2006р. між Закритим Акціонерним Товариством Комерційним Банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування банку з Закритого Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк». Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 22633.51 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 30.06.2015р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 22633.51 грн. та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

28 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.05.2006 в розмірі 39030,5 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не зявилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.05.2006 ЗАТ КБ «ПриватБанк», який перейменований у ПАТ «ПриватБанк», надало [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 6). За розрахунком позивача, станом на 30.06.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.05.2006становить 39030грн. 50 коп., з яких 5997грн. 29 коп. заборгованість за кредитом; 30698грн. 42 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1834 грн. 79 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/нвід 15.05.2006, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 39030 грн. 50 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 390 грн. 30 коп. судового збору та 387 грн. 60 коп. витрат на оплату оголошення про виклик відповідача у пресі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

28 липня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 24.06.2015 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 28\~280,93 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9 989,46 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14918,57 грн., заборгованості за пенею та комісією 1 550,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 322,90 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.07.2013 року на загальну суму 28\~280,93 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 282,81 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

28 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2012 року по січень 2015 року, від яких мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дружини аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі . Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років . Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що позивач[PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2012 року по січень 2015 року. Від цих відносин мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З урахуванням вимог ст. ст. 82-84 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дружини, ураховуючи стан здоровя відповідача не є інвалідом, ураховуючи матеріальне становище позивачки, суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

28 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 18 червня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне Польова) [PERSON] (а.с.2). [PERSON] народилася 01 квітня 2007 року в м.Житомирі, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved