Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

28 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ будинку в натурі. Стислий виклад позиції позивача. 10 червня 2006 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що 10 червня 2006 року Виконавчим комітетом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області складено відповідний актовий запис №5. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, а саме 01 серпня 2008 року, позивач та відповідач придбали на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №2289, житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який оформили на ім`я [PERSON] . 01 серпня 2008 року Комунальним підприємством спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу будинку №2289 від 01 серпня 2008 року, було зареєстровано право власності на вказаний будинок. На даний час [PERSON] подано до Роздільнянського районного суду Одеської області позовну заяву про розірвання шлюбу із [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить суд визнати житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, який зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Провести поділ в натурі житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, виділивши [PERSON] та передавши їй у особисту приватну власність приміщення та господарські споруди, які відповідають 1/2 частині даного житлового будинку (а.с. 2). Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] , [INFO] , у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заяви, клопотання. До матеріалів позовної заяви позивачем було додано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 7-8). 06 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про долучення до матеріалів цивільної справи копії документів на 7 аркушах (а.с. 89). Процесуальні дії у справі. 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-30). 13 травня 2020 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (а.с. 39-41). 09 вересня 2020 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 82-83). 06 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 86-87). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , який народився [INFO] , в селі Нова Долина, Овідіопольського району Одеської області, з [PERSON] , яка народилась [INFO] , в селі Попівці, Барського району Вінницької області, зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року (десятого червня дві тисячі шостого року), про що складено відповідний актовий запис №5, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] , дата видачі 03 травня 2019 року (повторно) (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Новодолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 08 листопада 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №14, батьки: батько [PERSON] , мати: [PERSON] , дата видачі 08 листопада 2006 року (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Єреміївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 08 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №09, батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] , дата видачі 08 травня 2008 року (а.с. 14). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 199708086, дата, час формування: 11.02.2020 року, 09:02:41, будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває у приватній формі власності, частка власності: 1/1, ПІБ: [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, №2289, 01.08.2008 року (а.с. 15). Відповідно до довідки Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 14 лютого 2020 року за №104, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - господар; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - син (а.с. 23). Згідно висновку №22-2020 судової будівельно-технічної експертизи за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ будинку в натурі від 10 серпня 2020 року, по першому питанню, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визначена порівняльним підходом з урахуванням місця розташування земельної ділянки станом на дату оцінку складає: 118 278 гривень. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на дату оцінки без урахування самовільного будівництва складає 81 922 гривень. Ринкова вартість самочинного будівництва, а саме: гараж літ «Д», сарай літ «Є», сарай літ «Ж», сарай літ «З», сарай літ «К», літній душ літ «Л», дворова вбиральня літ «М», складає 36 356 гривень. В житловому будинку літ «А, а» загальною площею 39,1 кв.м., в тому числі житловою площею 16,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в наявності одна житлова кімната загальною площею 16,7 кв.м. Враховуючи те, що кожному із співвласників має належати Ѕ частина житловою площею не менше 14,0 кв.м., надати варіант розподілу технічно неможливо. На земельній ділянці по [ADDRESS] , що призначена під індивідуальну житлову забудову самочинно зведені наступні будівлі: гараж літ «Д», сарай літ «Є», сарай літ «Ж», сарай літ «З», сарай літ «К», літній душ літ «Л», дворова вбиральня літ «М». У зв`язку з тим, що житловий будинок літ «А, а» не підлягає розподілу, провести виділ в натурі Ѕ частини нерухомого майна по [ADDRESS] технічно неможливо. Самочинно збудовані господарські будівлі відносяться до належних речей та не впливають на параметри житлового будинку літ «А, а», який є головною річчю. Житловий будинок літ «А, а» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не підлягає розподілу відповідності по Ѕ частини кожному, питання щодо визначення будівельно-ремонтних робіт досліджувати немає необхідності (а.с. 49-62). Також, судом був досліджений договір купівлі-продажу будинку, згідно якого [PERSON] , далі- продавець, та [PERSON] , діючий за згодою дружини, [PERSON] , справжність підпису якої на заяві засвідчено Патраманською Л.М. , приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області 01 серпня 2008 року за реєстром №2288, далі - покупець, склали цей договір про таке: [PERSON] передала у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняв у власність, житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] і сплатив за нього грошову суму в розмірі та на умовах встановлених за цим договором (а.с. 94). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 11900284, номер витягу: 19750623, адреса об`єкта: [ADDRESS] , номер запису: 54, в книзі: 19, власники: [PERSON] , форма власності: приватна, частка: 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу / 2289 / 01.08.2018 / Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Л.М. Патраманська (а.с. 95). Згідно витягу з Державного реєстру правочинів, № витягу: 6318018, предмет правочину: реєстраційний № об`єкту у РПВН: 11900284, будинок, житловий, адреса: [ADDRESS] , відчужувач: [PERSON] , набувач: [PERSON] , дата та час реєстрації: 01.08.2008 13:23, реєстратор: приватний нотаріус Патраманська Л.М. (а.с. 96). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі встановлених фактичних обставин, та оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, а саме: в частині визнання житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м, в тому числі житловою площею 16,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з яких: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «І» - мощення, №1-2 - огорожа, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] права власності на 1/2 частину житлового будинку. Відносно поділу зазначеного будинку в натурі, судом встановлено, що згідно висновку №22-2020 судової будівельно-технічної експертизи, житловий будинок літ «А, а» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не підлягає розподілу у відповідності по Ѕ частини кожному. З цього приводу суд зазначає, що згідно частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині поділу житлового будинку літ «А, а» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , оскільки позивачем не заявлено клопотання про одерження від співвласника (відповідача по справі) грошової або іншої матеріальної компенсації вартості її частки житлового будинку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 8 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Визначення розміру судового збору. Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» (із змінами), за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно частини 2 статті 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. На підставі статей 60, 61, 70-71 СК України, 364, 368 ЦК України, та

Outcome: partial