Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

28.04.2020 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Позивач зазначає, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі у період з 1998 року до 2012 року, та після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом однією сім`єю і 30.05.2014 року вони знову зареєстрували шлюб. В період шлюбу у них народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми. На даний час фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені ще у грудні 2018 року, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства. Під час шлюбу, для сумісного проживання їх родини, вони з відповідачем придбали житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] теперішній [ADDRESS] [ADDRESS] . Незважаючи на той факт, що дружина не працювала і житловий будинок було придбано за його грошові кошти, за обоюдною згодою подружжя, право власності на цей житловий було оформлено на дружину [PERSON] . Оскільки вказаний житловий будинок був куплений для родини, то належить подружжю на праві спільної сумісної власності подружжя. Домовленості між ними щодо поділу спільного майна не визначено, шлюбний договір не укладався. Позивач зазначає, що на даний час відповідачка має намір продати цей будинок. За таких обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду, згідно якого просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 30.05.2014 року виконавчим комітетом Осинівської (колишньої Петрівської) сільської ради Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 3; визнати житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; поділити спільне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку цього житлового будинку, за [PERSON] 1/2 частку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 1681 грн. 60 коп. та витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 6130 грн. Ухвалою від 05.05.2020 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] \~подавписьмову заяву від 02.07.2020 р., в якій просив розглянути дану справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~належним чином\~у встановленому\~законом порядку,\~відповідно до\~ст.ст.\~128,\~130\~ЦПК України,\~шляхом направлення\~судових повісток,\~а також\~копії позовної\~заяви з\~додатками,\~на адресу\~місця проживання,\~зареєстровану у\~встановленому законом\~порядку.\~Однак,\~поштові відправлення\~ повернулися\~до суду\~не врученими\~з відміткою\~«за закінченням\~встановленого строку\~зберігання»,\~«не проживає». Згідно положень\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України,\~судова повістка\~надсилається учасникам\~справи \~на останню\~відому судові\~адресу і\~вважається доставленою,\~навіть якщо\~учасник судового\~процесу за\~цією адресою\~більше не\~проживає або\~не знаходиться.\~ \~ Крім того, відповідач [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//, яке було опубліковано 05.06.2020 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У судове засідання відповідач повторно не з`явився з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення).\~ Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.05.2014 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02.06.2020 року. Неповнолітніх дітей на час розгляду справи сторони не мають. Подружжя втратили взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують з грудня 2018 року, сім`я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Наявний майновий спір. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 6 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Дана стаття стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу РАЦСу або до суду. Другий із подружжя відповідач у справі може заперечувати проти розірвання шлюбу, робити кроки до виправлення ситуації, вживати інших заходів щодо примирення. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ інтересам\~ їхніх\~ дітей,\~ що мають істотне значення. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище\~ під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Під час державної реєстрації шлюбу ані позивач, ані відповідач, прізвище не змінювали. Також, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.10.1998 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловської селищної ради Харківської області, який був розірваний по рішенню Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2012 року (а.с.15). У період шлюбу, а саме, [INFO] , подружжям було придбано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] , право приватної власності на який в цілому було зареєстровано за [PERSON] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Гречук Є.О. Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області за № 1-3415 від 03.08.2007 (а.с.16). Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок був набутий сторонами по справі у період шлюбу, то такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність за позивачем та відповідачем по 1/2 його частині. Враховуючи вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України до\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~віднесено, зокрема, витрати\~на\~професійну правничу допомогу. 23.01.2020 р. [PERSON] уклав з ТОВ «Центр правової допомоги населенню» договір № П-037 про надання юридичних послуг (запити, консультація, подання позовної заяви про розірвання шлюбу та поділ майна), та відповідно до умов договору та квитанцій від 23.01.2020 р., 05.02.2020 р., оплатив послуги на загальну суму 6130 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1681,60 грн. та витрати на правничу допомогу, що підтверджується квитанціями (а.с.1, 18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved