Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

28 березня 2018 року до суду надійшла заява завідуючої 8-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни [PERSON], заінтересована особа: [PERSON], про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 09.10.2017 року був госпіталізований до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ЗУ «Про психіатричну допомогу». 10.10.2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду останній раз подовжено госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку строком до 6 місяців. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] страждає хронічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, з галюцинаторно параноїдним синдромом, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом», потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді галюцинаторно параноїдного синдрому, який позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними; по своєму стану є безпорадним, не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього і оточуючих. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Надав пояснення стосовно стану хворого. Заінтересована особа в судовому засіданні проти заяви не заперечувала. В судовому засіданні хворий [PERSON] проти заяви не заперечував, пояснив, що вважає себе хворим. Особа, яка надає правову допомогу, та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2013 року [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а. с. 6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2017 року відносно [PERSON] продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку на строк до шести місяців (а. с. 7). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «1-ша ОСЛ» [PERSON] страждає хронічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, з галюцинаторно параноїдним синдромом, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом», потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді галюцинаторно параноїдного синдрому, який позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними; по своєму стану є безпорадним, не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього і оточуючих. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків (а. с. 3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він по своєму стану є безпорадним, не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього і оточуючих. На основі викладеного,

Outcome: approved