Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

29.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від утримання повнолітньої дочки, яка навчається у вищому навчальному закладі та в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Третя особа та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Третя особа надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі та мають спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року повнолітня дочка сторін навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті імені Т. Г. Шевченка (денна форма навчання, держзамовлення), який закінчує 30.06.2017 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків (а. с. 5). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на аліменти має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Повнолітня дочка сторін проживає разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, при цьому матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Згідно зі статтею 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Як убачається з матеріалів справи, позивач отримує заробітну плату в розмірі 1228 грн. Третя особа щомісячно отримує стипендію, розмір якої перевищує 800 грн. Враховуючи матеріальний стан позивача і третьої особи, яка має самостійний дохід, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, що з урахуванням участі позивача в матеріальному утриманні дочки забезпечить останній утримання на рівні не меншому встановленого законом прожиткового мінімуму.

Outcome: partial