Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

29.05.2014 року КС «Харківська кредитна спілка» звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та розірвання договору споживчого кредиту, в обґрунтування якого зазначили наступне: 23.12.2009 року між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №244, за яким позивач зобов'язався передати, а [PERSON] отримати та повернути на умовах договору кредит у розмірі 5000,00 грн., та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 3599,97 грн. Згідно п. п. 3.1, 5.3. Договору, [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в повному обсязі у строк до 23.12.2010 року. Для забезпечення своєчасного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON], 23.12.2009 року було укладено договір поруки №224/2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року. Згідно п. 4.2.2 Договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року, [PERSON] зобов'язався повернути позивачу кредит та сплачувати відсотки за його користування у строки, визначені у графіку розрахунків, наведеному у п. 2.3 даного Договору. В зв'язку з невиконанням [PERSON] умов повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами 05.02.2011 року між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] була укладена додаткова угода №244.1 до Договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року, якою реструкторизовано створену заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 8366,15 грн., та продовжено строк дії договору до 05.02.2012 року. У зв'язку з порушенням термінів повернення кредитних коштів та сплати відсотків у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість на суму 11270,68 гр., в тому числі: частина неповернутого кредиту складає - 8366,15 грн.; відсотки - 2904,53 грн. Крім того, згідно п. 2 п. 3.2.1 договору поруки №244/2 від 23.12.2009 року [PERSON], як поручитель та [PERSON], як позичальник, несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Крім того, [PERSON] за вказаним договором поруки відповідає за зобов'язаннями [PERSON] в повному обсязі. З урахуванням вищевказаного, просили стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року в сумі 11270,68 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 коп. та за подання оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 303 грн., розірвати договір споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року, укладений між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, на задоволенні позову наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати у його відсутності, проти позову заперечував, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №244 на суму 5000 грн., строк дії якого 12 місяців, починаючи з 23.12.2009 року по 23.12.2010 рік. 23.12.2009 року між ним та позивачем укладено договір поруки, яким він зобов'язався відповідати перед кредитодавцем за зобов'язаннями [PERSON], що випливають із договору №244. З додатків до позову він дізнався про те, що між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] 05.02.2011 року було укладено додатковий договір №244.1 до договору №244 від 23.12.2009 року, згідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання у строк до 05.02.2012 року погасити загальну заборгованість у розмірі 8366,15 грн., крім того, продовжено строк дії договору кредиту з 23.12.2010 року по 05.02.2012 року. Відповідно до роз'яснення п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 20 травня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, а також зміст п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 20 травня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якою визначено строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, просив застосувати до позовних вимог КС «Харківська кредитна спілка» позовну давність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.37-38) Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд розглядає справу відповідно до положень ч. 2 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 23.12.2009 року між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 244, відповідно до якого кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику ([PERSON]) кредитні кошти в сумі 5000 грн., а позичальник зобов'язувався прийняти і повернути кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Строк дії договору становить 12 місяців - 23.12.2010 року. (а.с.5) Пунктом п. 5.3 Договору сторонами узгоджено строки та розмір погашення кредиту та виплати відсотків, відповідно до графіку, у період з 23.12.2009 року по 23.12.2010 рік. (а.с.5) 05.02.2011 року між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №244.1 до Договору про надання споживчого кредиту № 244 від 23.12.2009 року, яким з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником було прийнята згода щодо подвоєння відсоткової ставки за користування кредитом з 01.01.2011 року. Крім того [PERSON] зобов'язався погасити загальну суму заборгованості за договором в розмірі 8366,15 грн. Строк дії договору продовжено з 23.12.2010 року по 05.02.2012 рік. Визначено дію договору до повного виконання зобов'язань. (а.с.14) Крім того, 23.12.2009 року між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено договір поруки №244/2 відповідно до умов якого, [PERSON] зобов'язався відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які випливають із договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року. У відповідності до п. 2 Договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника у повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, тощо. Згідно п. 6.3 Договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або не належним чином виконує свої зобов'язання згідно договору кредиту. Поручитель вважається таким, що ознайомлений та згодний зі всіма змінами та доповненнями, що вносяться до договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року. ( п.7.3 Договору). (а.с.9) Отже, судом встановлено, що позивачем належним чином було надано грошові кошти відповідачу [PERSON], який їх отримав, що підтверджується копією заяви на видачу коштів на споживчі потреби від 23.12.2009 року та видатковим касовим ордером від 23.12.2009 року на суму 5000 грн., користувався ними, на забезпечення належного виконання зобов'язань було укладено Додатковий договір № 244.1 від 05.02.2011 року з у рахуванням заяви [PERSON] про подовження терміну дії договору від 05.02.2011 року, договір поруки від 23.12.2009 року, тобто [PERSON] зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України. ( а.с.6,8,15) КС «Харківська кредитна спілка» надано розрахунок суми позову, з якої вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за договором від 23.12.2009 року становить 11270,68 грн., з яких 8366,15 - основна сума; 2904,53 - відсотки. ( а.с.7) Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначалося вище, з метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань, між [PERSON] та КС «Харківська кредитна спілка» було укладено договір поруки, відповідно до якого (п.2 Договору) відповідачі несуть солідарну відповідальність за виконання [PERSON] вимог Договору про надання споживчого кредиту від 23.12.2009 року. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. На даний час заборгованість перед позивачем [PERSON] не погашена. Пунктами 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 ЗУ «Про заставу», статей 1, 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, додатковим договором №244.1 від 05.02.2011 року, строк дії договору продовжено до 05.02.2012 року та визначено, що договір діє до повного виконання зобов'язань. Виходячи з умов п. 7.3 Договору поруки від 23.12.2009 року, поручитель ([PERSON]) вважається таким, що ознайомлений та згодний зі всіма змінами та доповненнями, що вносяться до договору споживчого кредиту №244 від 23.12.2009 року. Виходячи з строку настання виконання основного зобов'язання - 05.12.2012 року, що визначений додатковим договором №244.1 та строку пред'явлення позову до суду - 29.05.2014 року, оскільки кредитор - КС «Харківська кредитна спілка» не пред'явило у визначені законом строки вимоги щодо повернення боргу [PERSON], договір поруки від 23.12.2009 року № 244/2, укладений між ними, вважається припиненим, а тому в частині позову щодо солідарного стягнення заборгованості зі [PERSON] належить відмовити. Виходячи з того, що судом встановлено невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором №244 від 23.12.2009 року, які, відповідно до Закону, є обов'язковими до виконання, суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість у розмірі11270,68 грн. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, чим ставить позивача у матеріальну залежність та значною мірою позбавляє КС «Харківська кредитна спілка» отримання коштів, на які позивач розраховував при їх поверненні за кредитним договором, вимоги щодо розірвання договору споживчого кредиту №244 від 23 грудня 2009 року, укладеного між КС «Харківська кредитна спілка» та [PERSON] також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь КС «Харківська кредитна спілка» належить стягнути судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та витрати пов'язані з поданням оголошення у пресі про виклик відповідача у сумі 303 (триста три) грн. 00 коп.

Outcome: partial