Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

28.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до АТ «Індустріально-Експортний банк» (після зміни назви публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між відповідачами 21.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 20.02.2008 року, за умовами якого іпотекодержатель надає позичальнику кредит в розмірі 160000 доларів США строком до 19.02.2011 року. Предметом договору іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що вказаний договір укладено в час, коли прваво користування квартирою мав неповнолітній син іпотекодавця [PERSON], [INFO], при цьому договір укладено без згоди органу опіки і піклування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» проти позову заперечив. Треті особи [PERSON] та представник служби у справах дітей вважають позов обгрунтованим. Третя особа, приватний нотаріус [PERSON] проти позову заперечила. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 20.02.2008 року, за умовами якого іпотекодержатель надає позичальнику кредит в розмірі 160000 доларів США строком до 19.02.2011 року, [PERSON] передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На час передачі квартири в іпотеку [PERSON] надав нотаріусу довіку про склад сім'ї, згідно якої в квартирі були зареєстровані лише повнолітні особи. Дружина іпотекодавця [PERSON]надала нотаріально посвідчену заяву про те, що дає згоду на передачу квартири в іпотеку банку. П.3.7 договору іпотеки іпотекодавець свідчить, що відсутнє право користування неповнолітніми, малолітніми вказаною в договорі квартирою. Вказані обставини підтверджуються договором іпотеки від 21.02.2008 року; кредитним договором від 20.02.2008 року; витягом з реєстру прав власності, довідкою про склад сім'ї, на підставі якої укладався договір іпотеки; заявою [PERSON]. Статтею 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898- ІV «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону № 2402-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. З приписів ст. 12 Закону № 2623-ІV (в редакції на час виникнення спірних відносин) убачається, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 44 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Довідка ОСББ «Ковчег», що подавалася нотаріусу під час укладення договору іпотеки від 21.02.2008 року, вказує, що на той момент малолітній [PERSON] не проживав в квартирі. Зауваження представника відповідача щодо відсутності дати видачі довідки спростовуються самим договором іпотеки, п. 3.7 якого [PERSON] засвідчив, що квартира не перебуває у користуванні малолітніх (неповнолітніх) дітей. Колишній голова ОСББ «Ковчег» [PERSON] пояснив, що представленої довідки він не видавав , при цьому зауважив, що подібних довідок взагалі ніколи не видавав, оскільки це входить в обов'язки паспортиста. Нотаріус [PERSON] пояснила, що вказану довідку [PERSON] надавав особисто в час підписання договору. Крім того, з пояснень нотаріуса та представлених нею документів вбачається, що попередньо в вересні 2006 року [PERSON] вже передавав квартиру в іпотеку за іншим договором кредиту і надавав довідку ОСББ «Ковчег» про склад сім'ї, згідно якої, станом на вересень 2006 року в квартирі зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON], вказаний документ спростовує пояснення свідків та всі представлені представником позивача довідки, зокрема від 26.02.2014 року, 20.03.2014 року та 10.03.2014 року про те, що неповнолітній [PERSON] з 21.10.2005 року проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], аналогічно спростовує і відомості, що містяться в інвентарній справі БТІ, а саме копії паспортів [PERSON] та [PERSON], крім того нотаріус [PERSON] пояснила, що на момент підписання договору іпотеки 21.02.2008 року в паспортах вказаних осіб були відсутні відмітки про дітей. Матеріали, що були підставою для посвідчення договору іпотеки нотаріусом, оглянуті судом, копії паспортів [PERSON] до них не долучалися. Таким чином з наданих документів, що необхідні для укладення договору іпотеки вбачається, що неповнолітні особи в квартирі зареєстровані не були, а тому для здійснення цього правочину не потрібна була попередня згода органу опіки та піклування, а отже і прав малолітніх дітей на час укладення договору не було порушено.Договір іпотеки укладено відповідно до вимог чинного законодавства а тому підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed