overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

28.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 28 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони не ведуть спільне господарство, тому просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 229 (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26.10.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

28.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2001 року. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивачка з відповідачем спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

28.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не зявилися, представник позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.03.1993 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2005 року, у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивачка з відповідачем спільне господарство не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають, позивачка з відповідачем проживають окремо, тому позивачка просить розірвати шлюб. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя та спору щодо визначення місця проживання дитини не має. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

28.10.2015 року позивач поштою звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 7376,07 грн, мотивуючи вимоги тим, що 11.12.2013 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про відкриття карткового рахунку №8282877706 від 05.08.2013 року, згідно якої позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки (до 31.08.2015 року). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибув, в поданій заяві від 04.12.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів у справі, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 11.12.2013 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про відкриття карткового рахунку №8282877706 від 05.08.2013 року, згідно якої позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки - до 31.08.2015 року (а.с.4-12). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 27.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі, 7376,07 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 3890,69 грн, несплачені проценти 1317,54 грн, пеня 2167,84 грн (а.с.13-14). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 7376,07 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

28.10.2015 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми, мотивуючи тим, що при ухваленні 23.07.2015 року судового рішення при розгляді справи по суті, суд не вирішив питання щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав вказану заяву та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти стягнення з нього судових витрат, мотивуючи тим, що в задоволенні позову [PERSON] рішенням суду відмовлено. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, ухвалює додаткове рішення у справі та відмовляє у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача судового збору. Судом встановлено, що 11.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] 23\~979 грн. прострочену заборгованість за договором купівлі-продажу № 132 від 28.01.2014 року ? частини квартири 20 по Мерефянському шосе 18-а у м. Харкові. У позовній засві позивачка також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Рішенням суду від 23.07.2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено ( а.с. 83-84). Вказане судове рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили. Під час вирішення спору по суті судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.. 220 ЦПК України, суд, який прийняв рішення, може за заявою осіб, які приймали участь у справі або за власною ініціативою прийняти додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу пропорційно тієї частини позовних вимог, а задоволенні якої позивачеві відмовлено. Виходячи з вимог вказаної статті ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] судом відмовлено у повному обсязі, підстав для стягнення на її користь з відповідача судового збору немає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

28.10.2015 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач не вносив плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.02.2014 року і станом на 01.07.2015 року у нього утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 3059,93грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00грн. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.02.2014 року по 01.07.2015 року заборгованість відповідача складає 3059,93грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

28.10.2015 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не вносила плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.01.2007 року і станом на 01.02.2014 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 9944,66грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00грн. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована та постійно мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.01.2007 року по 01.02.2014 року заборгованість відповідачки складає 9944,66грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

28.10.2015 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 3-4), в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 30374,01 грн. та судові витрати. Свої вимоги \~позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна і [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 20.02.2013 р., відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 24664 грн. зі строком повернення до 20.12.2016 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом 9,99 річних. Однак відповідач належним чином свої зобовязання не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту за кредитним договором № [NUMBER] від 20.12.2013 р., яка станом на 26.08.2015 р. складає 30374,01 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 40). В судове засідання відповідач не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином (а.с. 43). За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.12.2013 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна і [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 20.02.2013 р., відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 24664 грн. зі строком повернення до 20.12.2016 р зі сплатою відсотків за користування кредитом 9,99 річних (а.с. 5-7). Банк свої зобовязання виконав. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту за кредитним договором № [NUMBER] від 20.02.2013 р., яка складає 30374,01 грн. (а.с. 16). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Статтею 628 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

28.10.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що він з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003 року, який був зареєстрований Виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з липня 2015 року. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 09.08.2003 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Шлюбні відносини припинили з липня 2015 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28.10.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Криворізької філії Придніпровської товарної біржі про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.09.1998. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує що 22.09.1998 зазначеною біржею було посвідчено договір по якому [PERSON] та [PERSON] продали, а чоловік позивача [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрував у встановленому порядку право власності. На теперішній час [PERSON] помер, але нотаріус відмовляє позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правочин посвідчено біржею. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено у відповідності зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991, який діяв на час посвідчення угоди, Гл.2 п.1.2. Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 угоди укладені на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. Договором купівлі-продажу, реєстраційним посвідченням КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с.3), підтверджується укладення і реєстрація у встановленому порядку зазначеної угоди. Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Закон «Про товарну біржу» є спеціальним Законом по відношенню до загальних норм ЦК України, тому повинен діяти, нотаріальна реєстрація договору не потрібна, як не потрібно позивачам і визнання дійсним договору купівлі-продажу, майно по якому набуто правомірно відповідно до ст.328 ЦК України, і ніким не оспорюється. З метою захисту прав позивача, зважаючи на необґрунтовані перешкоди в реалізації права позивача на спадщину щодо нотаріального посвідчення угоди, суд вважає можливим, в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов задовольнити. На підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved