Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

27 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала у близьких стосунках з [PERSON] з листопада 2014 року по липень 2017 року, від яких у неї [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки вона з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та за вказівкою матері в графі «батько» зазначено [PERSON] . Відповідач, будучи батьком дитини відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому, позивачка змушена звернутися до суду із позовом про визнання батьківства відповідача та стягнення з нього алментів в розмірі ј части від доходів. Позивач в судове засідання не прибула, однак надала телефонограму про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. В останнє судове засідання відповідач не прибув, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про день, час та місце розгляу справи, однак від нього до суду надійшло клопотання, у якому він просить суд розглянути справу у його відсутність з урахуванням наданих пояснень на позов та письмових доказів по справі. Враховуючи неявку сторін, дане судове засідання проводилося без фіксування процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 247 ЦПК України Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в період з листопада 2014 року по липень 2017 рік позивач з відповідачем перебували у близьких стосунках. Від цих близьких відносин у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що 10 квітня 2017 року видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 165 Подільським районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.8). За положеннями до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України [PERSON] , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. За клопотанням позивачки у справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза. З висновка експерта від 21.07.2019 року за № 9/453СЕ-19 Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999999998 % . Статтею 128 Сімейного кодексу України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно правових рекомендацій, викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Враховуючи наявність відносин між сторонами в період зачаття дитини, а також висновок експерта, який з незаперечною вірогідністю вказує на батьківство саме відповідача, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання батьківства [PERSON] підлягає задоволенню. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1ст.182 Сімейного кодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом при визначенні розміру аліментів враховується те, що відповідач працює заступником керівника торгового відділу у ТОВ «ФЗП» в місті Кропивницькому Кіровоградської області, отримує заробітню платню, на своєму утриманні має ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] на користь якої з відповідача по справі вже стягуються аліменти на її утримання у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2007 року та копії рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.07.2010 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 26.09.2017 року та занаходиться на його утриманні. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги судові не надано; про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів суду не повідомлено; відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу не доведена Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи матеріальне становище позивача з якою проживає дитина, іншіх утриманців відповідача, суд вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання його сина [PERSON] [INFO] , щомісячно, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони і в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 27 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а не з часу ухвалення рішення суду, як просить відповідач. Відтак, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належної правової оцінки суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] пред`явлені в інтересах дитини, є доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133,141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача. Так, судовий збір в розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про визнання батьківства підлягає стягненню на користь позивачки, а також витрати пов`язані з проведенням судової молекулярно генетичної експертизи у розмиру 7614, 00 грн., які потверджені документально. Крім того, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів має бути стягнутий на користь Держави, оскільки позивачка при подачі позову в цій частині від сплати судового збору звільнена.

Outcome: partial