Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

27.02.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Кириченко Віталій Сергійович в інтересах [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові позивач посилався на те, що з жовтня 2004 року [PERSON] заволодів та відкрито та безперервно користується домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» залишковою вартістю станом на 01.01.2019 року 25709,52 грн., з часу заволодіння домоволодінням до теперішнього часу він більше ніж 10 років користується домоволодінням, сплачує комунальні платежі та земельний податок, посилаючись на ст.ст. 334, 335 ЦК України прохав позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який складається з А - житловий будинок, житлова площа 44,9 кв.м., загальна площа 149 кв.м., до А - Ганок, а - Навіс, а1 - Навіс, Б - Сарай, В - літня кухня-сарай-гараж, під В - Погріб, в - Навіс, Д - Навіс, Г - Вбиральня- душ, №1 - Замощення, №1 - Паркан, №2 - Ворота, №3 - Ворота, №4 - Паркан, №5 - Паркан, №6 - Вигрібна яма. 27.02.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 03.04.2020 року. 20.03.2020 року до суду звернувся представник відповідача з заявою про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнав. У судове засідання належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Представник позивача: адвокат Кириченко В.С. позов підтримав, суду пояснивши, що обставини, на які посилалися в позові, знайшли своє підтвердження під час їх перевірки наданими суду доказами, прохав позов задовольнити. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнавав. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: У 2004 році позивач заселився у будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою. 06.10.2004 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва. З 2004 року по день подання позову до суду: 27.02.2020 року позивач відкрито та безперервно користується домоволодінням [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами. Залишкова вартість будинку станом на 01.01.2019 року становить 25709,52 грн., що підтверджується копією довідки. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Главою 24 Набуття права власності Цивільного кодексу України, ст.344 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком як об`єктом права власності є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного в ній проживання. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на нього право власності. Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (редакції 2003 року) кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року. Судом встановлено, що позивач заволодів домоволодінням [ADDRESS] з 2004 року і продовжував відкрито, безперервно володіти ним до дня звернення з позовом до суду: 27.02.2020 року, а саме більше ніж протягом 10 років і тому набув відповідно до ст.344 ЦК України право власності на домоволодіння. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на обставинах, передбачених законом, які встановлені судом під час їх перевірки наданими суду доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими.

Outcome: approved