Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

27.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, уточненою в подальшому, до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні, посилаючись на те, що рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року за позовом [PERSON] до неї про поділ спільного майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на ? частину автомобіля Ford Mondeo д.р.н. АХ 2271 ЕВ, 2001 року випуску. Ще до моменту розділу майна відповідач забрав вказаний автомобіль та користується ним одноособово. Спільне користування автомобілем неможливе. Просить, в порядку ст. 364 ЦК України стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості ? частини автомобіля Ford Mondeo, седан В, № кузова WF04XXGBB41P30285, об'єм двигуна 1999 см куб, колір сірий, реєстраційний номер АХ 2271ЕВ, 2001 року випуску в сумі 64377,10 грн., припинити її право власності на 1/2 частину цього автомобіля, визнати за відповідачем право особистої власності на нього, та стягнути з відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував, посилаючись на те, що з позивачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 по 16.12.2013 року. В період шлюбу придбали спірний автомобіль, який було зареєстровано на імя [PERSON] у ВРЕР ДАІ м. Ізюм, ГУМВС України в Харківській області 24.07.2013 року. Після розірвання шлюбу він звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просив виділити йому Ford Mondeo д.р.н. АХ 2271 ЕВ, 2001 року випуску, інше майно, набуте під час шлюбу, залишити за [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року за ним визнано право власності на ? частину автомобіля Ford Mondeo д.р.н. АХ 2271 ЕВ, 2001 року випуску. Він неодноразово пропонував позивачеві, в тому числі і письмово, спільно продати автомобіль та розділити отримані кошти, однак остання від продажу автомобіля ухиляється. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони, перебуваючи в шлюбі, придбали автомобіль Ford Mondeo, реєстраційний номер АХ 2271ЕВ, 2001 року випуску, який було зареєстровано 24.07.2013 року на імя [PERSON] у ВРЕР ДАІ м. Ізюм, ГУМВС України в Харківській області. (а.с.6) Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на ? частину автомобіля Ford Mondeo д.р.н. АХ 2271 ЕВ, 2001 року випуску.(а.с.4-5) Таким чином, автомобіль став належати сторонам на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 розяснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.\~71\~СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.\~365\~ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, якщо неподільна річ не може бути реально поділена між подружжям, а інший з подружжя не згідний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію та, відповідно, попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Поряд з цим, є відповідні винятки з цього правила, встановлені Цивільним кодексом України, а саме йдеться про такі «правові механізми» як: 1.\~ Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (ст.364 ЦК України); 2.\~ Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (ст.365 ЦК України). Так, відповідно до ч.1 ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини 2 цієї ж статті якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, якщо один із подружжя (із співвласників) бажає отримати замість своєї частки у неподільній нерухомій речі грошову компенсацію, а інша сторона не хоче її добровільно сплачувати, то такий заінтересований співвласник має право звернутися до суду із відповідним позовом (відповідною вимогою) у порядку статті 364 Цивільного кодексу України. Обєктом спору є автомобіль Ford Mondeo, реєстраційний номер АХ 2271ЕВ, 2001 року випуску, який належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі рішення суду та є неподільною річчю. Відповідно до висновків судової автотоварознавчої експертизи № 6450 від 08 липня 2015 року ринкова вартість автомобіля Ford Mondeo, реєстраційний номер АХ 2271ЕВ, 2001 року випуску, на момент проведення експертизи, розрахована за матеріалами справи, складає 128754,20 грн. (а.с.235-237) Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Позивач [PERSON] просить припинити її право власності на ? частку автомобіля, таким чином суд вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам позивача та членам його сімї. Крім того, необхідно врахувати наступні факти: частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що автомобіль є неподільною річчю; спільне користування автомобілем неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема і витрати повязані з проведенням судових експертиз. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивачем [PERSON] надано до суду квитанції про сплату судового збору та квитанцію на оплату проведення судової автотоварознавчої експертизи № 6450, всього на суму 2181,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved