Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

27.05.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем з 22.06.2006 перебувала у шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON]. 09.08.2013 шлюб між ними розірвано. Рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. З 2007 відповідач перестав сплачувати аліменти. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів витрати на дитину значно зросли. Відповідач є військовослужбовцем і у нього значно поліпшився матеріальний стан. Син росте, розвивається і потребує коштів на одяг, навчання та харчування, сума у 200 грн є недостатньою для утримання дитини. У зв`язку з чим позивач просила збільшити розмір аліментів, стягувати з відповідача щомісяця 1\\4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням проводити судовий розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6). У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.7). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.9). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.09.2007 №2-6226/07 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2007 (а.с.8). З контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України вбачається, що [PERSON] уклав контрак та проходить військову службу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved