overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

26 січня 2015 року заявник [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій просить встановити факт належності їй [PERSON], [INFO], наступних документів, а саме: довідки № 751 від 13.11.2014 року виданої ПАТ «Укртелеком». В обґрунтування заяви посилається на те, що у зв'язку з досягненням пенсійного віку вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області з документами для призначення пенсії. При оформленні пенсії працівниками управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області було виявлено, що в довідці № 751 від 13.11.2014 року, виданої ПАТ «Укртелеком» її прізвище значиться [PERSON]. Виправити вказане можливо лише в судовому порядку, тому вона просить задовольнити заяву в повному обсязі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просить задовольнити її в повному обсязі. Заінтересована особа - представник Управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі - Печерова А.О. в судовому засіданні вимоги заяви визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оскільки їй неможливо призначити пенсію за віком у зв'язку з розбіжностями її прізвища в документах про стаж роботи. Як встановлено судом, згідно довідки № 751 від 13.11.2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої заявнику, вона значиться як [PERSON] (а.с.5). Однак, як встановлено судом, та вбачається із матеріалів справи, а саме згідно копії паспорта заявника, серія та номер паспорта [NUMBER] заявник правильно значиться, як [PERSON] (а.с.4). Також згідно картки платника податків № 2530 від 08.12.2014 року заявник правильно значиться як [PERSON], [INFO] (а.с.6). У відповідності до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої , що зазначено в документі, не збігається з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

26 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1986р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.01.2015р. о 13 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа проти заяви не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.01.2015р. о 13 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на питання не відповідає, інструкції виконує не всі, поведінкою виказує, що чує «голоси». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

26 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1987р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.01.2015р. о 13 год. 07 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа заперечувала проти госпіталізації, пояснила, що дійсно чує голоси але знайшла вихід з ними боротися. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.01.2015р. о 13 год. 07 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на питання відповідає не завжди по суті. Негативно налаштована на адресу матері. Повідомляє, що чує «голоси», з якими вона, нібито справляється через молитви. «Голоси» називає «вражеская сила». Говорить, що відвідує «организацию «Возрождение», молюсь и соблюдаю пост, когда кто-то в этом нуждается». Мислення паралогічне, різнопланове. Виказує маячні ідеї переслідування, відносин. Емоційно монотонна. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

26 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.01.2015р. о 18 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа проти заяви не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.01.2015р. о 18 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] Новомосковській ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, сама з собою розмовляє, роздратована. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

26 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.01.2015р. о 16 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа заперечувала проти госпіталізації. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.01.2015р. о 16 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, підозріла до сусідів, дітей. Заявляє, що за нею стежать. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

26 січня 2015 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою та просить її задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалося вони спільно довгий час вмісті не проживають в даний час [PERSON], відбуває покарання в місцях позбавлення волі. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засіданні не з'явився, перебуває в виправній колонії, належним чином відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується копіями повісток про виклик до суду в матеріалах справи (а.с.12-14). Оскільки від [PERSON] не надійшло до суду відзиву по позову, то суд, за клопотанням зявника, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши заявника вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 19 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 17 листопада 2011 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 08 жовтня 2013 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 08 жовтня 2013 року (а.с.7). Діти проживають разом із заявником і після розлучення залишаться з нею. Шлюб з [PERSON] виявився невдалим. Останній не мав постійного місця роботи, мав випадкові підробітки, основну матеріальну допомогу надавали батьки позивачки. Чоловік безвідповідально ставився до сім'ї, не прагнув знайти роботу та утримувати свою сім'ю. Разом з [PERSON] заявник не проживає з січня місяця 2012 року, так як останній скоїв злочин, внаслідок чого його було засуджено Шевченківським районним судом Харківської області до 7 (семи) років позбавлення волі. На даний час заявник з чоловіком не спілкується, чекати його з місць позбавлення волі не бажає, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Відповідно до п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

26 січня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області по справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі про стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця було винесено рішення, згідно якого стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі на користь [PERSON] недоотриманої [PERSON] пенсії, успадкованої згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1283 від 26.07.2013 р., виданого Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою. Проте, під час винесення рішення не було вказано суми, яку потрібно стягнути, тому виникла необхідність у винесенні додаткового рішення. Позивач в судове засідання не зявилася та подала до суду заяви, в яких просять суд винести додаткове рішення та вказати суму, яка підлягає стягненню. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що в матеріалах є розписка про отримання судової повістки, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити додаткове рішення до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26 січня 2015 року. 26 січня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області по справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі про стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця. При винесенні рішення не було вказано суми, яка підлягає стягненню, тому виникла необхідність у винесенні додаткового рішення, тому суд вважає за необхідне вказати суму яка підлягає стягненню, а саме: 9\~287,72 грн. та вважати резолютивну частину рішення в наступній редакції - стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі на користь [PERSON] недоотриманої [PERSON] пенсії, успадкованої згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1283 від 26.07.2013 р., виданого Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою в сумі 9\~287 (девять тисяч двісті вісімдесят сім) грн.. 72 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

26 січня 2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено Генеральну угоду № б/н про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 22695,72 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 09 вересня 2019 року в сумі 77787,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 19980,90 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 15832,48 грн; заборгованості за пенею та комісією - 39961,50 грн; штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 2012,99 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1921 гривню судового збору. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26 січня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 22695,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися кожного місяця з 01 по 25 число. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 09 вересня 2019 року, 77787,87 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 19980,90 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 15832,48 грн; заборгованості за пенею та комісією - 39961,50 грн; штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 2012,99 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов`язок по сплаті судових витрат -1921 гривню судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

26 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 10 вересня 2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Близько півроку сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Майнового спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не мають. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з протилежними поглядами на життя, втратою поваги один до одного та відсутністю взаєморозуміння, через що між ними виникають сварки та суперечки. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачкою розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. В зв'язку із тим, що відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, позивач вимушений звернутися із зазначеним позовом до суду та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність та задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 10 вересня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №8. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Відомості щодо наявності у сторін дітей відсутні. Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо, примирення між сторонами не можливе. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved