Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10575,68 грн. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON], який мешкає у [ADDRESS], була призначена і виплачувалася щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку надання місячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі-Порядок). 18.11.2014 року з метою отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для себе та своєї дружини [PERSON]М, [PERSON] звернувся до Департаменту, заповнив заяву, в одному із пунктів вказавши, що має лише один транспортний засіб ВАЗ 2173, та скріпив дану заяву власним підписом. Департаментом було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги з 18.11.2014 року по 17.05.2015 року у розмірі 1768 грн. щомісяця. 06.09.2016 року на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, заробітної плати, інших виплат, здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» Міністерством фінансів України було здійснено верифікацію виплат грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, стало відомо, що [PERSON] має у своїй власності три транспортних засоби, що підтверджено витягом з БД Автомобіль. В результаті надання недостовірної інформації [PERSON] незаконно отримав державні кошти з 18.11.2014 року по 17.05.2015 року в сумі 10575,68 грн. 09.09.2016 року відповідачу було направлено повідомлення про необхідність повернути надмірно сплачені кошти. До теперішнього часу [PERSON] грошові кошти у сумі 10575 грн. 68 коп. на поточний рахунок Департаменту не повернув, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що 18.11.2014 року [PERSON] звернувся до Департаменту із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.5). Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.12.2014 року [PERSON] була призначена допомога на проживання з 18.11.2014 року по 17.05.2015 рік в розмірі 884 грн. на кожного, всього на загальну суму 1768 грн. (а.с.6). Відповідно до п.1 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Для отримання грошової допомоги представник сімї звертається до ДСЗН з відповідною заявою, паспортом та довідками всіх членів родини про взяття на облік. Пунктом 5 Порядку передбачено перелік інформації, яку обовязково заявник вказує, в тому числі наявність у володінні сімї транспортних засобів, зареєстрованих у Державтоінспекції. Пунктом 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли у володінні сімї є два або більше транспортних засобів. 06.09.2016 року на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 №136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, заробітної плати, інших виплат, здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» Міністерством фінансів України було здійснено верифікацію виплат грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, стало відомо, що [PERSON] має у своїй власності три транспортних засоби, що підтверджено витягом з БД Автомобіль (а.с.7). Тому, повідомленням про припинення надання соціальної допомоги від 09.09.2016 року виплати було припинено та виявлено факт надмірної виплати у сумі 10575,68 грн. за період з 18.11.2014 року по 17.05.2015 рік. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік, то остання зобовязана відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. У відповідності з п.11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Враховуючи, що відповідач добровільно не відшкодував фактичні витрати, понесені переплатою щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивача вказаних коштів в сумі 10575,68 грн. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України у звязку з тим, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved