Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

27 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач з позовом до Комунального підприємства «СІЧ» Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував з відповідачем в трудових відносинах. 14 грудня\~2015 року йому було вручене повідомлення про наступне звільнення у звязку зі скороченням чисельності і штату працівників. Наказом від 29 лютого 2016 року його було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому не було виплачено всіх належних сум: не видано заборгованість з лікарняних в сумі 406 грн. 42 коп., та вихідну допомогу при звільненні в розмірі 3\~467 грн. 00 коп. На підставі вказаного позивач просить стягнути на його корить вказану заборгованість та враховуючи, що відповідачем було порушено порядок розрахунку при звільненні, просить стягнути на свою користь компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15\~272 грн. 00 коп. У звязку з необхідністю отримання банківської виписки просить стягнути витрати за її видачу в сумі 75 грн. (а.с.1 4) В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив стягнути вихідну допомогу в розмірі 3\~364 грн. 56 коп. та середню заробітну плату з час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9\~933\~грн. 64 коп. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали, вказали, що при звільненні позивачу дійсно не було виплачено вихідну допомогу в розмірі 3\~364 грн. 56 коп., у звязку з чим середня заробітна палата за час затримки розрахунку при звільненні склала 9\~933\~грн. 64 коп. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач працював на Комунальному підприємстві «СІЧ» Дніпропетровської обласної ради на посаді заступника начальника відділу оборонної та мобілізаційної роботи (а.с.а.с.7, 8) Згідно наказу №\~2902-2/16-ок від 29 лютого 2016 року позивач звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст.\~40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності і штату працівників (а.с.8) Відповідно до ст.\~44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно наданого відповідачем розрахунку, сума вихідної допомоги, належної до виплати позивачу, становить 3 364 грн. 56 коп. (а.с. 34) Позивач з вказаним розрахунком погоджувався. В той же час, фактично сума вихідної допомоги при звільненні відповідачем позивачу сплачена не була, що підтвердили сторони в судовому засіданнні. Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч.\~7 ст.\~43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст.\~21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст.\~15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з позивача суми вихідної допомоги в розмірі 3\~364 грн. 56 коп. підлягають задоволенню. Крім того, положеннями ст.\~47 КЗпП України передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення не тільки видати працівникові трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.\~116 КЗпП України. В свою чергу, нормою ст.\~116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок розрахунку при середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України №\~100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями) Згідно абз. 4 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, а якщо працівник на працював ці 2 місяці та попередні 2 місяці виходячи з посадового окладу працівника. Згідно наданого відповідачем розрахунку, з яким погодився в судовому засіданні позивач, сума належної до виплати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2016 року по 31 травня 2016 року складає: 160 грн. 22 коп. (середньоденна заробітна плата за два місяці, які передують звільненню) * 62 робочі дні (за які здійснюється виплата середньої заробітної плати) = 9 933 грн. 64 коп. (а.с. 35) При таких обставинах позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9 933 грн. 64 коп. підлягають задоволенню. Згідно ч.\~3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.1 ч.\~1 ст.\~5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з повним задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп. Рішення про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає виконанню на загальних підставах, оскільки відповідно до п.п. п.п. 3.8., 3.9. п.3 Інструкції із статистки заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, вказані виплати не входять до складу фонду оплати праці, а ст.367 ЦПК України передбачає негайне виконання судових рішень саме в частині стягнення заробітної плати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved