Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

27 серпня 2018 року, позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 21880,73 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 04 грудня 2007 року [PERSON] уклала з банком договір № б/н, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 13 червня 2018 року має заборгованість у розмірі 21880,73 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21880,73 грн. Ухвалою від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 12 жовтня 2018 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. У встановлений\~судом строк\~відповідач надала\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якого позовні\~вимоги не\~визнала,\~просила відмовити\~у їх\~задоволенні з\~наступних підстав. Позивач стверджує, що з\~метою отримання\~кредиту відповідачем\~була підписана\~Заява №\~б/н\~від 04.12.2007\~року,\~за змістом\~якої вона\~погодилася,\~що ця\~заява разом\~із «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» (далі\~-\~Умови),\~та «Тарифами\~Банку» (далі\~ Тарифи),\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складають між\~нею та\~банком Договір\~про надання\~банківських послуг\~(далі\~ Договір).\~Однак,\~у наданій\~представником копії\~«Умов та\~правил надання\~банківських послуг»\~не зазначена\~дата їх прийняття або затвердження, відсутня інформація з якого по який час вони діяли, а також чи діяли вони у період підписання указаної заяви відповідачем. У матеріалах справи відсутні відомості про змінення позивачем умов кредитування, оскільки у заяві № б/н від 04.12.2007 року вказаний кредитний ліміт в сумі 250,00 грн., а у позовні заяві 6000,00 грн. Усі копії документів, надані представником позивача належним чином не завірені. У наданому представником позивача розрахунку заборгованості відсутнє прізвище посадової особи, яка його склала. Позивачем не надано доказів, що саме відповідач 04 грудня 2007 року отримала кредитну картку, як саме, коли та який строк її дії. У заяві від 04.12.2007 року не зазначено номеру рахунку, з якого отримані чи іншим чином використані гроші, не надано жодних доказів надходження коштів на рахунок та стосовно того, на який рахунок вони мали б бути повернуті. Крім того, відповідач вважає, що кредитний договір повинен бути укладений у письмовій формі. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір. «Умови та правила надання банківських послуг» відповідачем не підписані, тому вона заперечує, що у 2007 році ознайомилася саме з цими Умовами. Крім того, вказала, що банк в односторонньому порядку 01.09.2015 року змінив відсоткову ставку з 36,00 % на 43,2 %. Також банком проводилося несанкціоноване списання коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитом з іншого карткового рахунку відповідача. Також просила застосувати строк позовної давності. 22 березня 2019 року представником позивача надана суду відповідь на відзив, відповідно до якої він пояснив, що при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, що визначає положення про договір приєднання. При його оформленні заява про отримання кредиту підписується позичальником, який підтверджує, що він ознайомлений із «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами». Позивач вважає, що позичальник підтвердив, що Заява, Умови, Правила та Тарифи складають між позичальником та банком Договір про надання банківських послуг. Укладення договору здійснюється за принципом укладення договору приєднання. Таким чином, договір вважається укладеним у письмовій формі. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30-днів пільгового періоду» підписана відповідачем власноруч, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. З виписки із карткового рахунку вбачається, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт, вона користувалася коштами та частково сплачувала заборгованість, що свідчить про отримання нею картки «Універсальна» та користування коштами. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів неукладення договору не надано. Позивачем надані належним чином завірені копії документів, які свідчать про укладення вказаного договору. Згідно Умов зміна розміру кредитного ліміту здійснюється банком самостійно. Також вказав, що право банку в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку, передбачене умовами договору, про що повідомлено відповідача 15.08.2014 року, 15.03.2015 року, яка продовжувала користуватися кредитною карткою, заперечень своїх не направила. Підстави для застосування позовної давності відсутні. Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що позивач надав Умови, які відповідачем не підписані, в яких не міститься дата їх прийняття та затвердження, відсутня інформація про період, у який діяли Умови в тому варіанті, який представлений суду, та що стосуються вони саме кредиту, наданого відповідачу. Про зміну процентної ставки відповідач належним чином повідомлена не була. На зміну кредитного ліміту згоди також не давала. У судове засідання представник позивача не зявився, у наданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення відповідача, її представника, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору б/н від 04 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із заяви від 04 грудня 2007 року вбачається, що [PERSON] видано Кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 250 грн. під 3 % річних у місяць (а.с.10). Відповідач підписала заяву, в якій зазначено, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, відповідач зобовязалася виконувати та регулярно з ними ознайомлюватися (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] вбачається, що станом на 13.06.2018 року заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 13502,13 грн., пеня 10235,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) (а.с. 4-9). З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір процентної ставки змінювався банком з 36,00 % до 43,20 % (а.с.4-9). Доказів повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки суду не надано. Крім того, сторонами не заперечується, що кредитний ліміт, який був встановлений банком 04 грудня 2007 року в розмірі 250,00 грн. змінювався до 6000,00 грн.. Відповідно до частини 1 статті 1054\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статей 526, 530, 610\~ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із частинами 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). «Умови та правила надання банківських послуг», п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 яких установлено, що Клієнт дає свою згоду, що Кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, а також, що підписання Договору являється прямою і безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, не містять підпису відповідача. При цьому банк не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили такий пункт щодо зміни розміру кредитного ліміту, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення кредитного ліміту, не змінювались. Також не містить підпису відповідача п. 1.1.3.2.4 Умов, який передбачає можливість односторонньої зміни тарифів та розміру процентної ставки. Позивачем не доведено, що саме з цими Умовами та Тарифами, в редакції доданій до позову, був ознайомлений відповідач в день укладення договору. У заяві позичальника від 04 грудня 2007 року, яка була підписана відповідачем, також не міститься домовленості сторін щодо збільшення розміру кредитного ліміту та відсоткової ставки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що банком не доведено того, що сторони уклали договір про збільшення розміру кредитного ліміту та відсоткової ставки, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд, як колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 25 січня 2018 року у справі № 212/10084/13-ц (провадження № 61-1565св18), від 30 січня 2018 року у справі № 734/1905/16-ц (провадження № 61-245св18), від 20 червня 2018 року у справі № 554/2254/16-ц (провадження № 61-19530св18), від 04 липня 2018 року у справі № 438/489/16-ц (провадження № 61-3365св18), так і колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 29 січня 2018 року у справі № 229/2048/16-ц (провадження № 61-1475св18), від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17 (провадження № 61-560св17). За таких обставин, суд вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи, зокрема й умова про збільшення розміру кредитного ліміту та зміну розміру відсоткової ставки, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умов, Правила та Тарифи містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного розміру кредитного ліміту та зміни розміру відсоткової ставки, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови, Правила та Тарифи надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам. Таким чином, банк, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинен надавати суду підписані позичальником Умови, Правила та Тарифи надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови, Правила та Тарифи розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, Правил та Тарифів відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов, Правил та Тарифів або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов, Правил та Тарифів була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Надані Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи без підтвердження того, що саме їх розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не можуть бути оцінені судом, як належний доказ. З огляду на зроблені судом висновки, доводи позивача щодо достатності розміщення на сайті Умов, Правил та Тарифів для доведення перед судом факту, що вони є частиною укладеного Договору, судом спростовуються. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Ураховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено по суті позовних вимог, питання про пропуск строку позовної давності судом не вирішується. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed