Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

27.005.2019 року [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 17.07.2019 року уточнила та просить: встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Ізмаїл Одеської області, та [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ), який згідно свідоцтва про смерть виданого 26.10.2018 року Департаметом соціального забезпечення та здоров`я міста Куопіо Фінляндської Республіки, народився [INFO] та помер [INFO] , є однією і тією ж особою; визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:036:0072, за кожним. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дружина [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мати [PERSON] . Дружина та діти спадкодавця прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27.04.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. в реєстрі №3-363; земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:036:0072, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №116774. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 26.10.2018 року Департаметом соціального забезпечення та здоров`я міста Куопіо Фінляндської Республіки, [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON]), який народився [INFO] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦС, [PERSON] народився [INFO] м. Ізмаїл Одеської області. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Ізмаїл Одеської області, та [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ), який згідно свідоцтва про смерть виданого 26.10.2018 року Департаметом соціального забезпечення та здоров`я міста Куопіо Фінляндської Республіки, народився [INFO] та помер [INFO] , є однією і тією ж особою. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:036:0072. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 56389642 від 03.06.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округ Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12), донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13), син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14), дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15), мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі, тобто вважаються такими, які спадщину прийняли. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С. №202/02-14 від 04.06.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з наявністю суттєвої розбіжності у написанні прізвища померлого у свідоцтві про смерть та інших документах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved