Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

27 листопада 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] \~із заявою окремого провадження про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Заява мотивована тим, що вона та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] певний час проживали однією сім`єю із заінтересованою особою. З липня поточного року вона з дитиною проживає окремо від [PERSON] . Заінтересована особа вчиняє відносно заявниці насильницькі дії: погрожує фізичною розправою, залишає непристойні написи у громадських місцях, псує її майно та мережі комунікацій, у зв`язку з чим вона була змушена неодноразово викликати поліцію. Також [PERSON] надсилає їй телефоном погрози та образи. Увечері 25 листопада 2020 року він розбив їй вікно та погрожував вбити, у зв`язку з чим вона була змушена повідомити правоохоронні органи. У зв`язку з цим заявниця просила видати обмежувальний припис [PERSON] строком на шість місяців із заборонами щодо: перебування на відстані ближче 50 метрів від місця проживання заявниці та її дитини, місця навчання дитини, особистого або через третіх осіб розшукування заявниці, спілкування із заявницею в будь-який спосіб, ведення з нею листування, телефонних переговорів або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. а.с. 1 5). Ухвалою від 27 листопада 2020 розу відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву та просила її задовольнити, пояснила, що дійсно регулярно зазнає переслідування від [PERSON] . Представник заявниці в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити з мотивів, вказаних в заяві. В судовому засіданні 30 листопада 2020 року було оголошено перерву для надання можливості заявниці подати додаткові докази. В судовому засіданні 02 грудня 2020 року з`явилась лише заявниця, яка подала додаткові докази, а також заяву про відшкодування за рахунок держави витрат на правову допомогу. Також пояснила, що змушена постійно пересуватись у зв`язку з характером її роботи, через що у заінтересованої особи є можливості переслідувати її в різних місцях. Заінтересована особа в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.\~9 ст. 128 ЦПК України шляхом направлення СМС повідомлень (а.с. а.с. 42, 54). Факт належності телефонного номеру, на який направлялись СМС-повідомлення, заінтересованій особі підтверджується матеріалами справи, зокрема тимчасовим заборонним приписом серії АА №\~235250 (а.с. а.с. 28, 31). Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.\~3502,\~3503 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] певний час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З липня 2020 року проживають окремо: заявниця за адресою [ADDRESS] , заінтересована особа [ADDRESS] . Разом з заявницею проживає її малолітня донька [PERSON] , [INFO] , як відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №\~5» ДМР, дитячий клуб творчості та розвитку «Клуб ОК». З моменту припинення спільного проживання між заявницею та заінтересованою особою склалися неприязні відносини: [PERSON] здійснює її переслідування, погрожує їй. Встановлено, що заявниці неодноразово зверталася до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із повідомленнями щодо вчинення відносно неї домашнього насильства з боку [PERSON] (а.с. а.с. 29 34). 29 серпня 2020 року [PERSON] було видано терміновий заборонний припис серії АА №\~235250, яким було встановлено заборону контактувати в будь-який спосіб із заявницею (а.с. 28). Як вбачається, з наданої роздруківки з месенджеру «Viber», з телефону заінтересованої особи мобільний телефон заявниці надсилає повідомлення з погрозами (а.с. а.с. 13 17). 25 листопада 2020 року заявниця звернулась до правоохоронних органів із заявою про погрозу вбивством щодо неї [PERSON] (а.с. 34). Факти погроз заявниці з боку заінтересованої особи підтвердили також допитані в судовому засіданні в якості свідки [PERSON] та [PERSON] . Надані заявником докази в обґрунтування своїх вимог свідчать про те, що дійсно з боку [PERSON] застосовується психологічне насильство по відношенню до неї. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до\~п.\~5 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Також, за змістом положень\~ст. 21\~\~вказаного Закону, постраждала особа має право на\~дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству;\~\~своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. У відповідності до ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26\~\~Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема:\~\~постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачених ч.\~2 вказаної статті. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26, п. 9 ч. 1 ст.\~1\~цього\~Закону). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявником доказів, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , тому доцільно встановити відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців. Відповідно до ч. 2\~ст. 3508 цього Кодексу\~\~про видачу обмежувального припису слід повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію чи виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3\~ст. 3505 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. Згідно ст.\~133 ЦПК України до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема витрати на оплату професійної правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що заявницею до суду було подано Договір № 85 про надання правової допомоги від 24.11.2020 року з додатковою угодою №\~1 до нього, акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.12.2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 52 від 01.12.2020 року про сплату заявницею\~коштів за надання правової допомоги за договором №\~85 від 24.11.2020 р. у розмірі 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. Адвокат Гусакова О.Б. брала участь в судовому засіданні 30.11.2020 р., готувала заяву та клопотання, посвідчувала копії документів, долучених до справи. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу заявниці є належним чином задокументовані, обґрунтовані, співрозмірними із складністю справи, відповідають критерію розумності та реальності, не спростовані належним чином заінтересованою особою, а тому суд приходить до висновку про їх стягнення з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved