overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 8 вересня 2012 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №49. Від шлюбу мають двох неповнолітній дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, так як в них з'явилися розбіжності в життєвих інтересах та поглядах на життя, що приводило до частих сварок між ними, така обстановка негативно впливала на сімейне благополуччя, виховання та розвиток дітей і вони припинили спільне проживання як подружжя. В даний час вони разом не проживають і ніяких стосунків не підтримують. Крім того вона проживає даний час з іншим чоловіком і їй необхідно розірвати попередній шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, в заяві просила розгляд справи провести за її відсутності та просила сплачений нею судовий збір, при подачі позову до суду, з відповідача не стягувати. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 8 вересня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 49 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох неповнолітній дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 1986 році, мають повнолітню дочку. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки в 2005 році. Просить шлюб розірвати, стягнути судові витрати. В суді позов підтримує. Відповідач, повідомлений в суді про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Суд за згоди позивачки ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони, які мають неповнолітню дитину, припинили спільне проживання з січня 2005 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб та про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 02.01.2011 року у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі з 20 серпня 2010 року, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції актовий запис №580 від 20 серпня 2010 року. 09 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії 1-ФП №138321 від 11.01.2011 р., актовий запис №66 від 11.01.2011 року). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Крім того, відповідач матеріальної допомоги позивачці не надає, вихованням доньки не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача, суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.09.2016 року і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] подала в суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. В подальшому позивач подала заяву, в якій просила стягнути з відповідача 500 грн. аліментів щомісячно. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього 500 грн. аліментів на утримання малолітньої дитини визнає. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року між сторонами було укладено шлюб. 31 липня 2013 року у подружжя народилась дитина [PERSON]. На цей час відповідач проживає окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача, [PERSON] має непостійний, мінливий заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав в повному обсязі, обставини, викладені позивачем в якості обґрунтування вимог, не оспорював,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] подала до суду позов до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 25 лютого 2012 року у відділі РАЦС м.Каховка Каховського МУЮ Херсонської області за актовим записом № 21, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Єлпачова» та стягнути з відповідача на її користь судовий збір, посилаючись на те, що протягом останніх років подружнього життя відповідач систематично зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, ображає її дитину, що привело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому вважає, що примирення між ними та збереження сімї є неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказувала, що примирення між ними відбутися не може, збереження сімї також неможливе. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 лютого 2012 року у відділі РАЦС м.Каховка Каховського МУЮ Херсонської області за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ № 067039, від 25.02.2012. В сімї сторін відсутнє взаєморозуміння, шлюбні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з травня 2015 року. Як вказує позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини від першого шлюбу, а тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

27 вересня 2016 року до суду звернулося ТОВ «Сучасний факторинг» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позов тим, що 02.10.2015 року між [PERSON] та товариством було укладено договір позики №2884 про надання грошової позики. Згідно даного договору [PERSON] отримав 4 000 грн., терміном на 12 місяців та сплатою 6% щомісячної комісії за обслуговування позики. [PERSON] належним чином умов договору не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 3 952 грн. 84 коп. Тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за договором позики в розмірі 3 952 грн. 84 коп. та сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання ТОВ «Сучасний Факторинг» свого представника не направило, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Враховуючи згоду відповідача [PERSON], суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності позивача. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до на ступного висновку. Судом встановлено, що 02.10.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено договір позики №2884 (а.с.15). Згідно вищевказаного договору [PERSON] отримав позику в розмірі 4 000 грн., терміном на 12 місяців та сплатою 6% щомісячної комісії за обслуговування позики, що також підтверджується листом Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта №303/16-С-1695 від 05.07.2016 року (а.с.18). Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 01.09.2016 рік утворилася заборгованість в розмірі 3\~952,84 грн., яка складається з: -1\~680,00 грн. сума заборгованості за договором позики; -1\~440,00 грн. комісія за управління кредитом; -207,64 збитки від інфляції; -25,25 грн. 3% річних Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодовувати кредитрові завдані цим збитки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки [PERSON] належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по договору позики, що в судовому засіданні не заперечував і сам відповідач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Сучасний факторинг» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

27 вересня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 жовтня 2007 року, який зареєстрований Виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області, про що складено актовий запис №09. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з липня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

27 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС. Свої вимоги мотивує тим, що до 28.08.1986 була прописана за місцем проживання батьків по вул. Космонавтів, 28 с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області. Після закінчення школи у 1986 році поступила на навчання до Київського технологічного інституту харчової промисловості. Хоча навчалася в м. Києві, однак фактично постійно проживала за адресою: [INFO], а з 07.03.1991 була прописана та проживала в [INFO]. Встановлення даного факту необхідно для встановлення безстроково 3 групи інвалідності. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася і проживала з дня народження в с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області, де з 26.12.1985 була зареєстрована. У 1986 році поступила на навчання до Київського технологічного інституту харчової промисловості, була знята з реєстрації в с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області та прописана в м. Київ, однак фактично продовжувала проживати за адресою: [INFO], а з 07.03.1991 була прописана та проживала в [INFO]. Наведені обставини підтверджуються копією паспорта серії НК 145866, виданого 10.09.1996, копією домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повністю підтвердили викладене заявником. Тому в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання [PERSON] у період з 1986 року по 1992 рік в с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області та смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, які відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

27 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червоноармійська, 64/22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.09.2016р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.09.2016р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора роздратована, конфліктує, уходить з дому. Чує „голоси, які заставляють її повіситися. Не працює. Вважає, що наділена особливими здатностями, каже, а також вважає, що батьків підмінили. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

27 вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 28.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 4000 грн. У порушенні умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.07.2016 року 20044,55 грн., а саме: за кредитом 2913,77 грн; 12950,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 930,69 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 4000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.07.2016р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 2913,77 грн; 12950,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 930,69 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 20044,55 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved