Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору поруки припиненимдо [PERSON] , ПАТ «ОТП Банк». 21.03.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог з урахуванням уточнень позивачем зазначено, що 05.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML - 0 AD/279/2007, за умовами якого, банк надав [PERSON] кредит у розмірі 40 000, 00 дол. США на купівлю нерухомого майна, процентна ставка 13, 99 % річних, строком до 05.09.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором № ML - 0 AD/279/2007 від 05.09.2007 року, цього ж дня між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-0-AD/279/2007 за умовами якого, він поручився перед банком за повне і своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. У вересні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з тих підстав, що в порушення умов укладеного між банком та [PERSON] кредитного договору, остання з 2016 року не виконує належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування, а тому просили стягнути з боржника та її поручителя 21 697, 55 дол. США, що еквівалентно 538 448, 94 грн. боргу за тілом кредиту та 4 897, 05 дол. США, що еквівалентно 121 097, 07 грн. відсотків. Вважає вимоги банку неправомірними, оскільки договір поруки є припиненим з наступних підстав. Пунктом 4 договору поруки № SR-0-AD/279/2007 від 05.09.2007 року передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Частиною 4 статті 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. 28.11.2015 року отримав вимогу банку від 25.11.2015 року, відповідно до змісту якої банк через свого повіреного ТОВ «ОТП Факторинг» повідомив позичальника про необхідність дострокового повернення кредиту у строк через 30 днів з дати отримання вимоги. Таким чином, новий строк повернення кредиту було встановлено - 28.12.2015 року. Протягом шести місяців після настання нового строку повернення кредиту, а саме в період з 28.12.2015 року по 28.06.2016 року, банк не звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості. Позов подано лише 14.09.2016 року. Просив визнати договір поруки № SR-0-AD/279/2007 від 05.09.2007 року укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] припиненим з 28.06.2016 року. Відповідачка [PERSON] надіслала на адресу суду відзив про визнання заявлених [PERSON] позовних вимог. Представники відповідача ПАТ «ОТП Банк» заперечували проти позову, зазначили, що будь-які строки стосовно спірних правовідносин мають відраховуватися з 05.09.2017 року по закінченню строку дії кредитного договору № ML - 0 AD/279/2007, просили відмовити у задоволенні позову. 20.02.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. 05.11.2019 року сторони у судовому засіданні відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на викладене врахувавши подані сторонами у справі заяви по суті справи, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи за відсутності сторін. Заслухавши у попередніх судових засіданнях думку представників позивача та відповідача ПАТ «ОТП Банк», дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML - 0 AD/279/2007. За умовами зазначеного договору, банк надав [PERSON] кредит у розмірі 40 000, 00 дол. США на купівлю нерухомого майна, процентна ставка 13, 99 % річних, строком до 05.09.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором № ML - 0 AD/279/2007 від 05.09.2007 року, цього ж дня між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-0-AD/279/2007 за умовами якого, він поручився перед банком за повне і своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Як встановив суд, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними відсотками до 07.09.2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. 28.11.2015 року позивач отримав вимогу банку від 25.11.2015 року, відповідно до змісту якої банк через свого повіреного ТОВ «ОТП Факторинг» повідомив позичальника про необхідність дострокового повернення кредиту у строк через 30 днів з дати отримання вимоги. Новий строк повернення кредиту було встановлено - 28.12.2015 року. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя. Протягом шести місяців після настання нового строку повернення кредиту, а саме в період з 28.12.2015 року по 28.06.2016 року, банк не звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про визнання договору поруки припиненим до [PERSON] , ПАТ «ОТП Банк», підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved