Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

27 квітня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 3 по вул. Комсомольська, 34 в смт. Першотравенськ Баранівського району Житомирської області з подальшим зняттям його з реєстрації; стягнути з відповідача судові витрати. Обгрунтовуючи позов, позивачка зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка була придбана за власні кошти. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з серпня 2011 року проживає за іншою адресою. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації, що заважає належним чином користуватися квартирою, отримувати субсидію, тому вона змушена звертатися до суду. В уточнених позовних вимогах від 02.06.2015 року, позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй на праві приватної особистої власності квартирою № 2 по вул. Комсомольська, 34 в смт. Першотравенськ Баранівського району Житомирської області з подальшим зняттям його з реєстрації; стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 19). В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала, повідомила що позивачка є власником вказаної квартири, що підтверджується договором купівлі - продажу та реєстрацією права власності на нерухоме майно, інші докази відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що з 23 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13.09.2012 року було розірвано (а.с. 6). Під час перебування у шлюбі позивачкою було укладено договір купівлі-продажу квартири від 29.08.2007 року, відповідно до якого вона придбала квартиру № 2 в будинку № 34 в смт. Першотравенськ Барановського району Житомирської області, правочин вчинено за згодою чоловіка покупця - [PERSON] (а.с. 4). Таким чином, судом встановлено, що квартира № 2 в будинку № 34 в смт. Першотравенськ Барановського району Житомирської області є спільною сумісною власністю сторін по справі. Доказів на підтвердження, що вказана квартира була придбана позивачкою за кошти, які належали їй особисто надано не було. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з того, що квартира є спільною власністю сторін по справі, відповідач є власником, що включає у себе право володіння, користування та розпорядження майном, на рівні з позивачкою, тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed