Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

28.11.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та стягнення 300 грн. додаткових витрат щомісячно на утримання [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON] є інвалідом 1-ї групи з дитинства, немає можливості працювати та потребує постійного догляду. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи, а [PERSON] потребує такої допомоги. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на те, що він є інвалідом 2-ї групи, ніде не працює та отримує незначну пенсію, [PERSON] є інвалідом 1 - ї групи з дитинства (синдром Дауна) та постійно потребує стороннього нагляду та допомоги, яку відповідач добровільно надавати відмовляється, хоча має таку змогу. Крім того вказував на те, що [PERSON] потребує постійного лікування та придбання ліків, а коштів які він отримує в якості пенсії по інвалідності на нормальне життя, розвиток та харчування не вистачає. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що він немає змоги сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання [PERSON] в тому розмірі, про який просить позивач, оскільки в нього є друга дитина - [PERSON], [INFO], яка також потребує догляду та утримання, він сам є інвалідом 3 -ї групи, на його утриманні знаходиться батько - [PERSON], [INFO], який є інвалідом 1 - ї групи та потребує постійного нагляду і утримання, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Разом з цим в судовому засіданні визнав ту обставину, що він зобов'язаний надавати допомогу на утримання [PERSON] і вказував на можливість надання такої допомоги в мінімальному розмірі. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, від зареєстрованого між сторонами шлюбу, [INFO] року у сторін народився син - [PERSON] 12.03.1998 року шлюб між сторонами було розірвано про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Згідно довідки МСЕК [PERSON] є інвалідом дитинства 1-ї групи та потребує постійного догляду, нагляду та допомоги. Рекомендовано спостереження психіатра. В зв'язку із інвалідністю [PERSON] отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 1 - ї групи в середньому розмірі 1349,21 грн. на місяць. Позивач згідно довідки МСЕК є інвалідом 2 - ї групи по загальному захворюванню до 01.04.2014 року, може працювати на дому та йому рекомендовано спостереження психіатра. Відповідно до довідки УПФ в Оболонському районі м. Києва позивач отримує пенсію по інвалідності в середньому розмірі 1004,96 грн. на місяць. В судовому засіданні встановлено, що відповідач після досягнення [PERSON] повноліття не надає йому матеріальної допомоги, хоча останній її потребує. Як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог відповідач посилається на те, що в нього на утриманні знаходиться його донька [PERSON], [INFO], він сам є інвалідом 3 - ї групи та на його утриманні знаходиться батько - [PERSON], [INFO], який є інвалідом 1 - ї групи. З такими твердження відповідача, суд в повній мірі погодитися не може виходячи із наступного. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в КП «Київблагоустрій» на посаді стропальника 6 розряду та отримує заробітну плату, розмір якої, в середньому складає 5376,20 грн. на місяць. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач визнає ту обставину, що він зобов'язаний матеріально допомагати своєму сину та вказував на те, що він вважає достатнім розмір матеріальної допомоги в сумі 200 грн. на місяць. Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідач не враховує тих обставин, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останнього полягає не тільки у його матеріальному забезпеченні, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні платежі на її утримання, враховуючи хворобу дитини та можливість позивача працювати, факт наявності у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини та те, що відповідач є інвалідом 3 - ї групи, повинен постійно доглядати свого непрацездатного батька, то суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки судом встановлено, що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Розмір аліментів, які просить стягувати позивач, суд вважає завищеним, оскільки [PERSON] отримує соціальну допомогу як дитина інвалід та такий розмір аліментів може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що додаткові витрати на [PERSON] є, і вони складають 300 грн. на місяць та повинні бути стягнуті з відповідача, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх посилань. За таких обставин, позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: partial