Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

28 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каталан Тревел» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди. Просить стягнути грошові кошти, сплачені за Туристичним договором № 1/22_01_2020 від 22.01.2020 року в сумі 14 030,00 гривень та моральну шкоду 2000 гривень, а також судовий збір. Мотивує вимоги тим, що 22 січня 2020 року між нею та Львівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Каталан Тревел» було укладено Туристичний договір №1/22_01_2020. Туроператор зобов`язався організувати тур «Греція Лоукост» на трьох туристів: [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) в країни Румунія, Греція по маршруту Львів-Лептокарія з терміном подорожі: з 25.06.2020р. по 06.07.2020р. Туроператором було виставлено рахунок - фактуру для оплати Туристом. На виконання вимог Договору, нею здійснено оплату авансу у розмірі 14 030 грн. Туроператором було видано підтвердження бронювання на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, в лютому-березні місяці 2020 року ситуація навколо розповсюдження гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у Європі, зокрема й в Україні, почала загострюватись. ВООЗ оголосила пандемію у зв`язку з поширенням коронавірусу у світі. СОVID-19 став причиною масштабного спалаху респіраторних захворювань із важкими ускладненнями і високою смертністю. Подорожувати світом стало небезпечно, та могло б слугувати причиною зараження як моєї сім`ї, так і всіх контактуючих з нами осіб (родини, друзів, колег) у випадку нашого захворювання. У зв`язку з цим, вона прийняла рішення відмовитись від екскурсійного туру в строки та порядку, який встановлений Туристичним договором №1/22_01_2020 від 22.01.2020р.. 03 квітня 2020 року на адресу Львівської філії ТОВ «Каталан Тревел» нею було відправлено претензію на суму 14030 гривень, проте до теперішнього часу кошти повернено не було. Вважає, що даною поведінкою Відповідач завдав ій моральну шкоду, розмір якої становить 2000 гривень. Зазначає, що вона постійно перебуває у нервовому напруженні, втратила сон, відчуваю образу, коли ій постійно обіцяють та не виконують зобов`язання щодо повернення грошей, директор товариства ігнорує ії телефонний дзвінки, умисно збиваючи його. Неповернення грошових коштів створює незручності, так як позбавляє ії вільно ними користуватись. Вимушена була змінити свій звичайний спосіб життя, вносити зміни у життєві і виробничі стосунки, неодноразово звертатися письмово, і засобами телефонного зв`язку до відповідача, тривалий час докладати додаткові зусилля для організації захисту своїх прав, звертатись за правовою допомогою, витрачала для цього час, протягом якого могла б спокійно працювати, не відволікатись від роботи, приділяти увагу і піклування рідним. А також витрачала кошти на ліки, щоб заспокоїти нервову систему, оскільки зазначені обставини негативно позначились на ії стані здоров`я. З даного приводу переймаюсь не тільки вона, але й сім`я та неповнолітня донька. Ухвалою від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлений спрощений порядок розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за ії відсутністю на підставі вже поданих документів. Просить позов задовольнити та надала згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надавав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каталан Тревел» (надалі -Туроператор) та [PERSON] (надалі - Турист) укладений туристичний договір № 1/22_01_2020 (а.с. 8-17). п. 1 Розділу 1 Предметом договору передбачено, що згідно із замовленням туриста на туристичне обслуговування за цим договором, туроператор зобов`язується забезпечити надання туристу й особам, що подорожують з ним, наступні туристичні послуги (тур продукт), а туристи зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Згідно Додатку №1 до Договору Туроператор зобов`язується організувати тур «Греція Лоукост» для Туриста на 3-ьох осіб: [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ) в країни Румунія, Греція по маршруту Львів-Лептокарія з терміном подорожі: з 25.06.2020 року по 06.07.2020 року. п.3.1. Договору передбачено, що валютний еквівалент вартості послуг, зазначених у п.1.1. за даним договором складає 667,00 Євро (шістсот шістдесят сім), що на дату укладення даного Договору дорівнює 18 723,00 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні за встановленим Сторонами кураж евро до гривні - 28,07 грн. На підставі виставленого Туроператором рахунку Турист сплачує вартість послуг Туроператора, яка зафіксована Сторонами в Євро, в українських гривнях згідно встановленим Сторонами курсом на дату виставлення відповідного рахунку в наступному порядку: 500,00 Євро протягом 3 календарних днів з дати виставлення рахунку; 167,00 Євро не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до моменту початку реалізації туристичного продукту. Підставою для оплати є рахунок, виставлений туроператором/турагентом туристу. Позивачем здійснено оплату авансу за екскурсійний тур, що підтверджується рахунком-фактури від 22.01.2020 року у розмірі 14 030 гривень та квитанцією №ПН2011399 від 24.01.2020 року (а.с. 21, 22). 24.01.2020 року Туроператором було видано підтвердження бронювання на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.23). 11 березня 2020 року [PERSON] повідомила про Односторонню повну відмову від туристичного договору № 1/22_01_2020 від 22.01.2020 року, в порядку п.п. 1.1, 6.1, 6.5 Договору (а.с.24). В порядку ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п.6.1. Договору турист має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах передбачених п.6.5. Договору. Згідно п.6.2. Договору Турист має право відмовитись від виконання договору до дати початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору в порядку та на умовах передбачених п.п.6.5-6.11 цього договору фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою. 12 березня 2020 року Львівським філіалом ТОВ «Каталан Тревел» отримана зазначена відмова, тобто за 106 днів до початку туру (а.с. 27). 03 квітня 2020 року [PERSON] направлено на адресу Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Каталан Тревел» (м. Львів, вул. Максима Кривоноса, буд. 7) претензію на суму 14 030 гривень (а.с. 29, 30). Як зазначає позивачка до теперішнього часу відповідачем не було повернені кошти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Згідно із ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідачем жодним доказом не було спростовано, що позивачці були повернені кошти за туристичні послуги. Отже, за змістом вищезазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Наведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що сплачена позивачкою грошова сума у розмірі 14 030 гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача Позивач просить суд також відшкодувати моральну шкоду, заподіяну відповідачем у зв`язку з невиконанням умов договору у розмірі 2000 грн. 00 коп. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання Туристичних послуг. Суд не приймає до уваги посилання позивача щодо покладення обов`язку на відповідача відшкодувати моральну шкоду, оскільки правила статті 1167 ЦК України на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовідносини, що виникли з приводу надання туристичних послуг регулються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм». В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. При таких обставинах, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, тому у задоволені цих вимог необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial