Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

26 лютого 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в селі Оглядів, Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, земельна ділянка, площею 0,7069 га, яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності спадкодавця на дану земельну ділянку підтверджується відповідним державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036236 від 16 березня 2000 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Однак, позивач фактично постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та таким способом прийняла спадщину. Дана обставина підтверджується відповідною довідками Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 03 грудня 2018 року № 1458 та № 1120 від 04.09.2018 року. Крім того, факт спільного проживання може бути підтверджений показами свідків в судовому засіданні. Проте, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині недоведеності факту прийняття спадщини та пропуску шестимісячного строку необхідного для прийняття спадщини. Таким чином, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 28 квітня 2004 року та визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,7069 га (діл.1 - 0,3560 га з кадастровим номером: 4623983800:06:000:0446 ; діл. 2 -0,3509 га з кадастровим номером: 4623983800:08:000:0446 ), що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 036236 від 16 березня 2000 року (а.с.4-6). Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на постановлення судового рішення про задоволення позовних вимог, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує (а.с.34). Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Однак подав суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а.с.33). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] , померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 28.04.2004 року Оглядівською сільською радою Львівської району Львівської області (а.с.8). Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка загальною площею 0,7069 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,3560 га (кадастровий номер 4623983800:06:000:0446 ) та площею 0,3509 га (кадастровий номер 4623983800:08:000:0446 ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали спадкодавцю [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №036236 , виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою на підставі рішення ІX сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7733 (а.с.9-9 зворот). Вказане також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-4607465562018 та № НВ -4607465632018 від 01.08.2018 року (а.с.10-12,13-15). Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , від 29 липня 1933 року та копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , від 22 грудня 1977 року (а.с.16-17). Відповідно до довідок №1458 та №1120, виданих виконкомом Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, на день смерті [PERSON] , [INFO] , в одному будинку в [ADDRESS] , разом з померлою зареєстрованих осіб не було. Разом із нею проживала без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені померлої не посвідчувався (а.с.18-20). [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що стверджується її заявою, серії ННМ 262598 , від 05.12.2018 року (а.с.20). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54362190 від 05.12.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.21). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно у зв`язку з недоведеністю факту прийняття спадщини та пропуску шестимісячного строку необхідного для прийняття спадщини (а.с.22). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved