Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

27.12.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], [INFO], громадянина України, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти обовязки, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами [PERSON] тамололітнім [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб., із встановленням строку дії обмежувального припису - на 6 (шість) місяців. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У шлюбі народився син [PERSON]. [INFO], який наразі проживає з матірю. Перший раз шлюб було розірвано за її ініціативою у 2016 році. Піклуючись про спільну дитину, сторони вирішили одружитися повторно, та 24 листопада 2017 року між ними знов було укладено шлюб. Однак сімейне життя подружжя так і не склалося, [PERSON] повторно подала позов на розлучення, який знаходиться на розгляді в суді. На протязі останнього часу сумісного проживання її чоловік систематично вчиняє домашнє насильство: морально принижує, обзиває її. застосовує до неї погрози у вигляді смс-повідомлень, приходить на роботу, де вона працює, вчиняє сварки, робить життя заявниці нестерпним, застосовує економічне насильство. Надсилаючи смс-новідомлення, [PERSON] має на меті зробити її життя нестерпним, позбавити її роботи та коштів для існування. [PERSON] поводить себе агресивно, застосовує до неї моральне приниження, створюючі в соціальних мережах фейкові сторінки дружини, публікуючи її приватні фото, без її дозволу. [PERSON] зверталась до територіального відділу поліції із заявою про вчинення насильства в сім'ї з боку її чоловіка, однак в ході перевірки поліція не виявила достатніх доказів на підтвердження слів постраждалої для притягнення чоловіка до відповідальності та з ним було проведено бесіду щодо недопущення вчинення насильства в сімї. Однак, вже на протязі тривалого часу вона отримує від [PERSON] на телефон смс-повідомлення з погрозами. Внаслідок чого перебуває в стані постійного емоційного та психологічного стресу, що позначається на її житті в цілому та заважає нормально працювати. У неї відсутнє відчуття безпеки, коли вона пересувається містом або знаходиться на роботі чи вдома, бо [PERSON] постійно приходить на роботу до постраждалої та за місцем її проживання. В свою чергу поведінка чоловіка мас негативний вплив і на психологічний розвиток дитини. [PERSON] постійно турбується за власну дитину, за здоров'я та безпеку сина, коли, він знаходиться з батьком. Наразі вона з дитиною проживає окремо від [PERSON], однак чоловік періодично спілкується з їх спільною дитиною, часто під час зустрічей з дитиною [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп'яніння та в такому ж стані їздить за кермом автомобіля з дитиною по місту. Неодноразово він вчиняв ДТП. Відповідно до постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.11.2018р. по справі № 310/7211/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених статтями 124 та 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та позбавлено права керування транспортними засобами па строк один рік. Посилаючись на ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. Ухвалою суду від 28.12.2018 року було відкрито провадження у цій справі, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради (а.с.52). Справа призначалася до судового розгляду на 29.12.2018р., 03.01.2019р., але була відкладена через неналежне повідомлення [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи, оскільки з технічних причин був відсутній доступ до сайту Бердянського міськрайонного суду Запорізької області і неможливо було опублікувати оголошення про виклик в судове засідання заінтересованої особи, що підтверджується актами від 28.12.2018р., від 29.12.2018р., від 02.01.2019р. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Суду додатково пояснила, що девять місяців не проживає спільно з чоловіком. Шлюб до цього часу між ними не розірвано, справа перебуває на розгляді в суді. Протягом цього часу [PERSON] здійснює психологічне насильство до неї, постійно погрожує їй фізичною розправою, погрожує облити кислотою, позбавити її роботи і вижити з міста, ображає її нецензурною лайкою, приходить до неї на роботу в нетверезому стані, влаштовує скандали. У квітні та у липні 2018 року вона зверталася до поліції, але розгляд її заяв було припинено. З [PERSON] була проведена бесіда щодо недопущення вчинення насильства в сімї. Однак це не дало позитивних результатів. Чоловік продовжує переслідувати її і погрожувати насильством. Вона боїться за своє життя і життя сина. Чоловік без її дозволу і відома забирає дитину до себе, їздить з дитиною в автомобілі. При цьому він був позбавлений права керування автомобілем за управління в нетверезому стані. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на веб-сайті «Судова влада України». Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначає, що заявником не надано доказів вчинення домашнього насильства щодо малолітньої дитини, а тому вимогу заявника про накладення обмежувального припису щодо дитини не підтримують. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2ст.\~350-5\~ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. Заявник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24.11.2017 року ( а.с.9). На цей час Бердянським міськрайонним судом розглядається справа про розірвання їх шлюбу. Подружжя має спілну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.12). Дитина проживає з матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Як зазначає заявник, сімейні стосунки з чоловік були прининені у квітні 2018 року. З того часу вони спільно не проживають. Вона з дитиною проживає за місцем своєї реєстрації. З часу припинення сімейниї відносин [PERSON] чинить на [PERSON] психологічний тиск, надсилає на її адресу смс- повідомлення погрозливого характеру (погрожує облити кислотою, вижити з міста, позбавити роботи), ображає нецензурною лайкою). Між заявником та її чоловіком постійно виникають сварки та конфліктні ситуації. Заявник двічі, а саме у квітні і у липні 2018 року зверталася до Бердянського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] Але розгляд її заяв був припинений. З [PERSON] була проведена бесіда з приводу недопущення насильства в сімї і розяснення з приводу відповідальності за повторні дії ( а.с.10,11,14,15). Досліджуючи скріншоти смс-повідомлень, які надійшли з телефону [PERSON] (+380663890003) на телефон заявника [PERSON] (+380501980720) та сам електронний доказ телефон заявника, судом встановлено, що у період з липня 2018року по грудень 2018 року на телефонний номер [PERSON] від [PERSON] постійно надходили смс-повідомлення погрозливого характеру: облити кислотою, позбавити роботи, вижити з міста, спричинити тілесні ушкодження заявнику. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] вчиняє щодо своєї дружини [PERSON] домашнє насильство, яке виражається у здійсненні щодо неї психологічного насильства у вигляді направлення смс-повідомлень, які містять погрози застосування фізичного та психологічного насильства. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність ризиків у вигляді вірогідності продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства, можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків для заявника внаслідок вірогідного його вчинення. Разом з тим, судом не встановлено, що [PERSON] вчинялося домашнє насильство у будь-якій формі відносно малолітньої дитини [PERSON] З пояснень заявника судом встановлено, що [PERSON] без її дозволу бере сина до себе і може не повертати його додому кілька днів. При цьому судом встановлено, що питання щодо визначення місця проживання дитини, порядку спілкування дитини з батьком між подружжям не вирішувалося взагалі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів вчинення батьком домашнього насильства щодо дитини. Натомість між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні дитини, який має вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК Українизаява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,\~ст.1\~цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганнюта протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст.\~26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов'язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON], шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК Українисудові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial