Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

28.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Казанківського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,в якому посилаючись на право на спадщину як спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , що мала місце 28.04.2001 року, та на відмову нотаріуса видати їм свідоцтва про право на спадщину, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 9,37 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0135666 від 30.04.1997 року; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 9,37 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0135666 від 30.04.1997 року та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 9,37 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0135666 від 30.04.1997 року. Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року замінено первісного відповідача Дмитрівську сільську раду Казанківського району Миколаївської області належним відповідачем Казанківською селищною радою Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що після смерті - [PERSON] , що мала місце 28.04.2001 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області з проханням видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що останніми не було надано правовстановлюючий документ, що відповідає вимогам законодавства, який необхідний для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач Казанківська селищна рада Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши доводи представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно від 19 липня 2018 року (копія) (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дімітрова Казанківського району Миколаївської області, розміром 9,37 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0135666, виданого 10 квітня 1997 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області на підставі рішення від 28 березня 1997 року №125-р (копія) (а.с.65). Так, відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). При цьому, відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, майнове право на земельну частку (пай) ввійшло до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] (а.с.9), позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (копія) серії [NUMBER] (а.с.41). Частиною 1 ст.525 ЦК УРСР 1963 року визначено, що день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовується ЦК УРСР 1963 року, що відповідає роз`ясненням, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що спадкодавець [PERSON] помер до набрання чинності ЦК України 01.01.2004 року, то до правовідносин щодо спадкування земельної частки (паю) слід застосовувати норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року. Відповідно до вимог ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.12.2012 року (копія) (а.с.18), є спадкоємцями померлого [PERSON] першої черги за законом. За змістом ст.548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії спадкової справи за №201/2001 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Казанківською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли: дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , подавши відповідну заяву 19.07.2001 року, які є спадкоємцями за законом (а.с.32-53). Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька - [PERSON] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дімітрова, [PERSON] та [PERSON] (позивачам) було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідні постанови від 20.04.2021 року (копії) (а.с.88, 90). Як встановлено судом, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, малолітня [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] та отримала право на спірну земельну частку (пай). Водночас за життя спадкодавець не оформила спадщину на вказане майно. З копії спадкової справи за №2/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Казанківською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла - мати [PERSON] подавши відповідну заяву 22.01.2021 року, яка є спадкоємицею за законом (а.с.54-59). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дімітрова та належало батьку спадкодавиці [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, [PERSON] (позивачу) було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 20.04.2021 року (копія) (а.с.89). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкоємці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який за життя набув права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дімітрова, розміром 9,37 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на майно, яке складається з права на земельну частку (пай), тому існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд приходить висновку, що визнання за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн та на користь позивача [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1816 грн. .

Outcome: approved