Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4,50 умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування, яка розташована на території Мурафської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2000 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229749. При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21 серпня 1987 року Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, в якому вона все майно, яке на день смерті буде їй належати заповідала в рівних долях: позивачу [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, а також [PERSON]С, яка померла, не прийнявши спадщини. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає: поновити йому термін звернення до суду з позовом та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,50 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії ХР № 0229749 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судовому засіданні позов визнала. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 24 грудня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №256495, виданого 03 січня 2001 року Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради, Мурафське КСП, яке належало заповідачу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0229749, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки оригінал вказаного сертифікату втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Промінь». На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та повязаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. \~ Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 21 серпня 1986 року був складений заповіт, який посвідчений Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, згідно якого усе своє майно вона заповіла своїм дітям в рівних долях кожному, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На день смерті [PERSON] заповіт не відмінявся і не скасовувався. Спадкоємці за заповітом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняли та на неї не претендують, про що ними подані нотаріально посвідчені заяви, копії яких маються в матеріалах справи. Спадкоємиця майна за заповітом [PERSON] померла 06.10.1998 року, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 27.04.2016 року. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає, про що свідчать відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 04 липня 2016 року № 1805/01-21 та Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 01.07.2016 року №991/01-16. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved