Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

28 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною - відповідачем по справі - 27 лютого 1981 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Від початку шлюбу спільне життя між позивачем та відповідачем складалося. Проте, поступово стосунки між ними погіршувалися. Почали виникати сварки та скандали через те, що вони не розуміють одне одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства. Між сторонами по справі зникла повага та взаєморозуміння, в результаті чого з серпня 2011 року шлюбні відносини припинені. Позивач зараз мешкає у м.Харків. Спору щодо розподілу майна між ними немає. Відповідач у добровільному порядку не погоджується розірвати шлюб через відділ ДРАЦС. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим, у зв'язку з чим просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і [PERSON] Справу просить розглянути без його участі у зв'язку з проживанням в іншій області України. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином (а.с.14). Позивач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Просить справу розглянути в його відсутність (а.с.8). Відповідач надала суду письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить справу розглянути в її відсутність, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с.13). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог ст.200 ч.3 ЦПК України. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Мангишлакською селищною радою районного бюро ЗАГС Мунайлинського району Мангишлакської області 27 лютого 1981 року шлюбі, що підтверджується копією виданого 27 лютого 1981 року свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше шести останніх років і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згоден. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER], позивач як особа, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до вимог ч.2 і ч.6 ст.141 ЦПК України судовим рішенням суд стягує з відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки відповідач не має пільг щодо сплати судового збору.

Outcome: approved