Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

27.02.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), уродженця с. Плоцьк Арцизького району Одеської області недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши її опікуном, посилаючись на те, що її син [PERSON] , страждає на психічне захворювання, в силу свого психічного стану не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, не здатен правильно оцінювати життєві ситуації, у зв`язку з чим потребує встановлення опіки над ним, що зумовило звернення до суду (а.с. 1 3). Відповідно до\~автоматизованої системи\~документообігу цивільну\~справу було\~розподілено судді\~Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року провадження у справі відкрито (а.с. 22). Ухвалою суду від 02 червня 2020 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 36). Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року провадження у справі поновлено (а.с. 45). В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю та просила суд заяву задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи. З матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 7), який проживає разом з заявником, що підтверджується відповідними довідками та копією акту обстеження матеріально побутовий умов заявника [PERSON] (а.с. 8, 11 - 13). Як вбачається з характеристики, виданої Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області від 17.02.2020 року № 89, довідок, виданих КПН «Арцизька ЦРЛ», УСЗН Арцизької РДА Одеської області, за місцем проживання заявник [PERSON] характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю (а.с. 14 - 17). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 724081 від 10.02.2020 року [PERSON] є інвалідом І «А» групи з дитинства безстроково (а.с. 9). Як вбачається з копії епікризу, виданого КНП «ООМЦПЗ» ООР 9 відділення, [PERSON] , [INFO] встановлений діагноз: важка розумова відсталість резідуально органічного ґенезу, складний тип олігофренічного дефекту. F=72. Супуитній діагноз: ДЦП. Подвійна гемиплегія конечно резідуальна стадія ІV ступеню із контрактурами. Симптоматична епілепсія. S подібний сколіоз грудного відділу хребта із ротацією. Системне недорозвинення мови важкого ступеня. Анартрія (а.с. 10). Як визначено ч. 1\~ст. 293 ЦПК України,\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 частини 2\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною. За змістом\~ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. У відповідності до вимог ч. 3\~ст. 296 ЦПК України\~заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно ч. 3\~ст. 297 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародник стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність\~\~фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме\~\~стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради № 400 від 24.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Глибокої розумової відсталості резидуально органічного ґенезу. Складний тип олігофренічного дефекту» (що відповідає діагностичниим критеріям рубрики F73.08 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 го перегляду), внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] , за своїм психічним станом не здатний розуміти значення цивільного судочинства та свого цивільного положення, не здатний своїми діями здійснювати процесуальні права, виконувати процесуальні обов`язки та не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, але його психічний стан такий, що не представляє небезпеки для життя та здоров`я оточуючих, тому протипоказань для участі в судовому засіданні немає. Отже, судом під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку про\~доцільність\~визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень частини 6\~ст. 300 ЦПК України, якою визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до\~ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Аналізуючи при цьому як норми\~ЦК України\~так і\~ЦПК України\~у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм\~ЦК\~та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений\~Главою 6 ЦК України\~та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно\~ст. 55 ЦК України\~та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів\~ст. 67 ЦК України\~ та\~Розділу 4\~Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України\~визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Крім того, відповідно до ст. ст. 62 - 63 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5\~статті 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Як встановлено п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.1999 року № 34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Перелік осіб, які не можуть бути опікунами, встановлено\~ст. 64 ЦК України\~та п. 3.2 вказаних вище Правил. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник [PERSON] просить також призначити себе опікуном над [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до норм ч. ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Статтею 56 ЦК України\~встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1\~ст. 60 ЦК України\~передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Враховуючи, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , зареєстрована та проживає разом зі своїм сином, доглядає та піклується про нього, забезпечує отримання ним медичної допомоги, купує необхідні речі, продукти харчування, ліки, з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів, суд вважає за можливе призначити [PERSON] , опікуном над недієздатним сином [PERSON] . Судом не встановлено обставин, передбачених\~статтею 64\~ЦК України, щодо неможливості [PERSON] бути опікуном. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Доказами є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи. Ці\~дані\~встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями\~свідків. Належними\~є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~положень\~статті\~89\~ЦПК\~України,\~суд\~оцінює\~докази за\~своїм\~внутрішнім\~переконанням,\~що\~ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у\~справі доказів. Жодні\~докази\~не\~мають для\~суду\~заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України» зазначив,\~\~що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. На основі всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В силу положень ч. 5\~ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 299 ЦПК України\~\~судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved