Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

27.04.2018 року позивач подає до суду позовну заяву вимогами якої є визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 11.03.2015 р. позивачу видано ордер на зайняття вищезазначеного жилого приміщення, проте в даній кімнаті залишаються зареєстрованими колишні мешканці. Оскільки з листопада 2013 р. відповідачі не проживають в спірній кімнаті, не сплачують комунальні платежі, особистих речей їх в кімнаті не має, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 26.06.2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачі та/або позивач до суду не подавали. Відповідачі відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом не надали. Третя особа пояснення у строк, встановлений судом не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2015 р. видано ордер № 02/3-Г на право зайняття жилого приміщення в гуртожитку, а саме кімнату [ADDRESS] на сім'ю з 4-х осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який було видано на підставі рішення Київської міської ради від 13.11.2013 р. № 473/9961 (а.с. 5). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС Українив м. Києві від 16.05.2018 р. № 3323 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: кімната [ADDRESS] (а.с. 11, 12). Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачам в користуванні житлом. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Стеттею 130 ЖК України передбачено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що відповідачі не проживають в спірній кімнаті з листопада 2013 р., що ускладнює здійснення позивачу повноважень користування нею, оскільки вона вимушена сплачувати за відповідачів витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved