overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Чернігів, вул. Корольова, 59. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з 2006 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку №59 по вул. Корольова в м. Чернігові. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 17.06.2017 року за адресою: м. Чернігів, вул. Корольова, 59 зареєстровані власник [PERSON], дружина [PERSON], зять [PERSON], дочка [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до заяви сусідів про факт не проживання [PERSON] у будинку №59 по вул. Корольова в м. Чернігові, останній за вказаною адресою не проживає з 2006 року (а.с. 3). . Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України особи втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірному будинку не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, у звязку з чим втратив своє сервітутне право на житло. Вимога позивача зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 14.02.2008 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось, через сварки та конфлікти з різних підстав, які виникали при дитині. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що примирення між ними неможливе. Спроби зберегти сімю не дали позитивного результату. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 082264. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулась із позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаної квартири в якій зареєстрований відповідач з 05.05.2007 року, однак більше 10 років в квартирі не проживає, речей в квартирі немає, та не приймає участі в утриманні квартири, сплаті комунальних послуг. В судове засідання позивач не зявилась, але її представник надала заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглядати у відсутність її та позивача, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не зявився, заперечень по суті позову та відповідних доказів не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копіями договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2006 року ( а.с.14) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2016 року (а.с.12) підтверджено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Копією будинкової книги ( а.с.8-9) підтверджено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований у вказаній квартирі з 05.05.2007 року. Довідкою ЖБК «Райдуга» від 25.07.2017 року (а.с.4) та актом обстеження від 28.07.2017 року ( а.с. 5) підтверджено, що відповідач дійсно зареєстрований в [INFO], але не мешкає з 2007 року. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача по суті позову, суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, починаючи з вересня 2014 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обовязків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, має заборгованість по сплаті аліментів, у звязку з чим є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, представник третьої особи позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установлено законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20). Батьки дитини розлучились 23.12.2014 року, що підтверджується копію рішення суду. Малолітня [PERSON] проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. З довідки, виданої дошкільним навчальним закладом №76 «Золота рибка» 19.07.2017 року, [PERSON], 01.11.2013 року відвідує ДНЗ №76 «Золота рибка» м. Чернігова. За час перебування в садочку, донькою піклується мати [PERSON], яка приводить і забирає дитину вчасно, бере активну участь у вихованні дитини та житті садочка. Дитина забезпечена всім необхідним для розвитку та навчання в групі. Батько [PERSON] [PERSON] у вихованні дитини участі не бере. ( а.с. 13). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 18\~030,31 грн. ( а.с. 9). Відповідно до висновку, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 23.10.2017 року за №233 виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватись про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обовязків. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї малолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить визначити їй додатковий строк в два місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Мотивує це тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини, у зв»язку з тим, що не знала, що у матері є земельні ділянки. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 05.12.2007 року посвідченого секретарем Піщаницької сільської ради Овруцького району Житомирської області. З повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирсьокї області Кушнерчук О.М. № 795/01-16 від 02.08.2017 р. видно, що звернень про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року не було. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області №456/02-31 від 26.05.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки не знавла про існування земельних ділянок, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між ними укладений 7 жовтня 1995 року у Овруцькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис за №137 від 7 жовтня 1995 року. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем. На протязі останніх 12 місяців сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє і не хоче розуміти сутності проблеми, які виникають у сім»ї. Відповідач згоди на розірвання шлюбу в органах РАЦС не надає. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.10.1995 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивача від сплати судового збору звільнено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

28.07.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 04.10.2014 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 596, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-НО № 474810 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ №392925 (а.с.7). В процесі розгляду справи судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони примирення не досягли. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

28.07.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2011 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. н. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим, просила розірвати шлюб. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 16.04.2011 року (актовий запис № 119). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

28.07.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2011 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 16 квітня 2011 р., від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

28.07.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 11 жовтня 1969 року Дзержинським міським відділом запису актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 450. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 11 жовтня 1969 року Дзержинським міським відділом запису актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 450. В судове засідання позивач не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 11 жовтня 1969 року Дзержинським міським відділом запису актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 450, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АБ №068208. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

28.07.2017 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва позов [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] 300 000,00 грн. збитків; зустрічний позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання недійсним Попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу було залишено без задоволення. При ухвалені вказаного рішення судом не було вирішене питання щодо стягнення судового збору. Представники сторін в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, оскільки неявка сторін при вирішенні питання про додаткове рішення не є обов'язковою, то суд вирішив ухвалити додаткове рішення по справі у їх відсутність. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь держави судовий збір у сумі 3 000,00 грн.

Outcome: approved