Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

28.11.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», на обґрунтування якої позивач зазначила, що на підставі договору дарування житлового будинку від 03.12.2016 року ї й належить на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресом: [ADDRESS] . На даний час у вказаному будинку зареєстровані вона та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які були колишніми користувачами зазначеного будинку. Починаючи з 2007 року, коли сталась пожежа в даному будинку та по теперішній час відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації. Відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають більше десяти років, місце їх знаходження їй не відоме, вона як власник житла взагалі не знаю цих людей. Реєстрація відповідачів у зазначеному будинку створює для неї перешкоди у здійснені нею права користування належним їй житловим будинком, в оформленні на вірного нарахування субсидії. Тому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресом: [ADDRESS] (а. с. 24). 10.04.2020 року [PERSON] звернулась до суду із відповідним клопотанням (вхідний № ЕП-657/20-вх) про виклик та допит у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , яке задоволено та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] викликано в судове засідання для допиту в якості свідків(а. с. 54, 65 - 67). 02.12.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Мезін В. В., що діє за ордером серії АХ № 1033386, виданим на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 року, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5686), виданого 24.12.2019 року Радою адвокатів Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, надав заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-2449/20-вх від 02.12.2020 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Також просив не розглядати клопотання про допит свідків у зв`язую із тим, що із-за погіршення ситуації з хворобою COVID-19, свідки не в змозі з`явитися для допиту у суд (а. с. 135). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України (шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 54а, 55, 58 - 59, 60, 61, 72, 73 - 74, 77, 78, 83, 84 - 85, 89, 90, 96, 97 - 98, 103, 104, 110, 111 - 112, 123, 124 - 125, 127 - 128). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України (шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 35, 36, 55, 56 - 57, 62, 63, 69, 70 - 71, 76, 86, 87 - 88, 91, 92, 99 - 100, 107, 108 - 109, 120, 121 - 122, 129 - 130). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та її представника свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечували позивач та його представник. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які позивач та її представник посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзацу 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворений Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому слідчий судді упевнений, що скарга надійшла на розгляд до належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до договору дарування (бланк НВА 027174), посвідченого державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. В. 03.12.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1161, [PERSON] подарувала [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 12). Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74741756 від 03.12.2016 року сформованого нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. В., власником житлового будинку за адресом: [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до довідки старости Нововселівського старостинського округу № 6 Нововодолазької селищної ради від 26.11.2019 року № 770/19-39, за адресом: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Згідно акту про пожежу від 13.12.2007 року, в цей день о 14 годині 00 хвилин за адресом: [ADDRESS] , сталася пожежа (а. с. 11). Згідно акту депутата округу № 19 Нововодолазької селищної ради Нечмоглод М. О. від 26.11.2019 року № 1123, при обстеженні будинку [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , 1975 року народження, зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає (а. с. 9). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України та Житлового кодексу України. Так, з огляду на положення статті 47 Конституції України та статті 1 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло. У свою чергу, положеннями частини четвертої статті 9 Житлового кодексу України закріплена гарантія кожного громадянина, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як убачається з положень частини 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку /стаття 72 Житлового кодексу України/. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до частини 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статей 319, 321 та 391 Цивільного кодексу України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають у спірному житлі без поважної причини, а тому вони втратили право користування житловим приміщенням за адресом: [ADDRESS] . Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених нею документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved