Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в березні 2015 року відповідач, зловживаючи своїм монопольним становищем на ринку енергопостачання, безпідставно припинив його надання до житла позивачки по вул.Студентська,19 у с.Подільки Липоводолинського району Сумської області, порушивши положення п. 35 Правил користування електричною енергією для населення, які передбачають виключний перелік підстав для відключення споживача від вказаних послуг. Просить зобовязати відповідача відновити їй надання електричної енергії за вказаною адресою. У своїх письмових запереченнях відповідач зазначає, що відключення електопостачання відбулося у звязку з відсутністю договору про користування електричною енергією. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначивши, що вважає укладений у 2000 році договір про користування електричною енергією діючим, оскільки він автоматично продовжує свою дію щороку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Зазначала, що їх дії узгоджуються з положенням договору та діючим законодавством, яке не допускає надання послуг по електропостачанню без навності відповідного договору, а попередній закінчив свою дію у 2004 році. Вказувала на можливість укласти договір про користування електричною енергією, попередньо допустивши представників товариства до свого житла для заміни та винесення в інше доступне місце приладу її обліку. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали даної справи, матеріали справи №581/1143/15-ц, суд дійшов таких висновків. 07 серпня 2000 року між [PERSON] та ВАТ «Сумиобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією по вул.Студентів,19 у с.Подільки Липоводолинського району Сумської області. Пункт 17 договору вказує, що договір укладається на три роки та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляду. У випадку невиконання однією із сторін умов договору, інша сторона має право припинити дію договору, письмово попередивши про це, не менш як за місяць іншу (крім випадку, який передбачено п.6.9). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 вересня 2010 року, зобовязано [PERSON] допустити представників ВАТ «Сумиобленерго» до електричного лічильника для перевірки його справності, цілісності пломб на лічильнику і обстеження електропроводки та до перших ізоляторів її житлового будинку для виконання організаційних і технічних заходів, спрямованих на припинення передачі електроенергії в її електроустановку. 05 лютого 2015 року філія «Роменський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго» надіслала [PERSON] поштою попередження про припинення 11 березня 2015 року до її будинку електропостачання у звязку з закінченням дії договору про користування електричною енергією. У вказаному попередженні для невжиття зазначених заходів їй запропоновано укласти відповідний договір, допустити працівників товариства до електричного лічильника для перевірки його справності, повірки, цілісності пломб, обстеження електропроводки. 11 лютого 2015 року вказане повідомлення було отримано [PERSON] 11 березня 2015 року електроустановка споживача [PERSON] була відключена на електроопорі філією «Роменський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго». У заявці про відключення електропостачання зазначено причини відключення: недопуск працівників ПАТ «Сумиобленерго» до електричного лічильника; відмова укласти договір про користування електроенергією. Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як визначено у пункті 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.1 ст. 16 цього Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Пунктом 1 ст.19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Стаття 1 Закону України «Про електроенергетику» визначає споживачів енергії, як субєктів господарської діяльності та фізичних осіб, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до ст. 26 цього Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Додатком 1 до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ( далі Правила), затверджено типовий договір про користування електричною енергією. Пункт 3 Правил передбачає, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, обєкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Згідно з п. 35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача. Із матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2000 року між чоловіком позивачки та відповідачем укладався договір про користування електричною енергією по вул.Студентів,19 у с.Подільки. Зважаючи на викладені у п.17 вказаного договору положення, які дублюються з п. 3 Правил, суд приходить до висновку, що за відсутності від договірних сторін відповідних заяв про припинення чи розірвання договору, вказаний договір про користування електричною енергією є чинним. Зазначені положення договору та Правил визначають мінімальний строк його укладення та не встановлюють максимальний строк його дії. Підставою для його припинення є подана за місяць до закінчення терміну його дії заява однієї із сторін про відмову від такого договору, але з урахуванням положень абз. 3 п. 3 Правил. Зважаючи на положення ст.714 ЦК України, ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 1, 26 Закону України «Про електроенергетику», відповідно до яких користування електричною енергією можливе лише за наявності відповідного договору, та беручи до уваги факт надання таких послуг відповідачем до березня 2015 року, суд вважає, що правовідносини за вказаним договором мали місце і дія укладеного договору продовжується на день вирішення даного спору. Разом з тим, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Проте, у разі такої відмови, виходячи з положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України надавач послуг вправі звернутися до суду за захистом свого права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. У будь-якому випадку зазначена обставина сама по собі не наділяє енергопостачальника правом відключення постачання електричної енергії споживачу, що можливе лише за наявності передбачених п. 35 Правил випадків. Стосовно іншої, вказаної відповідачем підстави відключення електричної енергії позивачу - недопуск працівників ПАТ «Сумиобленерго» до електричного лічильника, то такі дії відповідача також вчинені з порушенням п. 35 Правил. На підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 березня 2010 року працівники товариства, за умови залучення до його виконання державного виконавця мали можливість примусово здійснити перевірку справності лічильника, цілісність пломб та обстежити електропроводку житла позивачки, проте відомості про вжиті ними заходи відсутні, як і відсутні акти недопуску працівників товариства до зняття показань приладу обліку позивача тощо, які б відбувалися після ухвалення цього рішення суду. Крім того, відповідно до п. 6.39 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії. За таких обставин, вказаними нормами фактично передбачені дії надавача послуг у разі недопуску його працівників до приладу обліку електричної енергії споживача, однак зазначена можливість використана не була. У звязку з викладеним, суд вважає, що відключення електропостачання позивачеві відбулося в порушення передбачених нормативно-правовими актами підстав, а тому підлягає відновленню, а позов задоволенню. У звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», згідно зі ст.88 ЦПК України його необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved