Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

28 серпня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2001 по 2012 рік перебувала у шлюбі з відповідачем, у якому народився син [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. На даний час донька навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Глухівському коледжі Сумського національного аграрного університету за спеціальністю „Будівництво та цивільна інженерія. Процес навчання є досить дорогим, а відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання син [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання до досягнення сином 23-річного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їх меншої спільної дитини, офіційно не працевлаштований, а також має на утриманні малолітнього сина Тімофєя від другого шлюбу. Надав суду копії свідоцтва про шлюб з [PERSON] та копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] .. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки Глухівського коледжу Сумського НАУ № 756 від 29.07.2019 року [PERSON] дійсно є студентом ІІ курсу денної форми навчання спеціальності „Будівництво та цивільна інженерія і не знаходиться на повному державному утриманні. Закінчує навчання 30 червня 2021 року (а.с.7). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. За таких обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти. Однак суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача, навчання сина у навчальному закладі, наявність на утриманні відповідача малолітнього сина від іншого шлюбу, а також те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, не погоджується з позивачем щодо розміру аліментів\~у вигляді ј частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, та вважає достатнім визначити аліменти у розмірі 1/6 частини.\~Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання сина, який продовжує навчання. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже,\~з відповідача\~необхідно стягнути\~судовий збір\~у мінімальному\~розмірі 768,40\~грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial