Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Ключове Рішення» про визнання недійною додаткової угоди до договору оренди (а. с. 3-5). Позивачі у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що у зв'язку з наявною кредитною заборгованістю [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за пропозицією останнього 02 березня 2011 року було підписано протокол узгодження, відповідно до якого банк зобов'язався викупити об'єкт нерухомості на ТОВ «Ключове рішення» та провести реструктуризацію залишку заборгованості [PERSON] 16 травня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Ключове рішення» було укладено попередній договір № 682, за умовами якого ТОВ «Ключове рішення» (продавець) зобов'язався на умовах, визначених цим договором у строк не пізніше 01 січня 2021 року продати [PERSON] жиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,40 кв.м. Пунктом 5 цього попереднього договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу та в забезпечення виконання свого зобов'язання щодо виконання попереднього договору покупець з моменту підписання попереднього договору сплачує продавцю грошову суму в розмірі 1 470,00 грн. Грошова сума сплачена більш встановленої зараховується на рахунок забезпечення за цим договором. Сторони також узгодили, що у разі укладення сторонами договору купівлі-продажу житлового приміщення у строк, зазначений в п. 2 попереднього договору, грошова сума, яка перерахована продавцю відповідно до п. 5 попереднього договору зараховується в оплату вартості житлового приміщення. Також 16 травня 2011 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір № 682 оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,40 кв.м. Розмір орендної плати складає 10 грн. на перший місяць та підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 за кожний наступний місяць. Будучи запрошеною відповідачем для підписання додаткової угоди з метою здійснення звірки та встановлення наявності чи відсутності заборгованості за виконання зобов'язань за договором, [PERSON] 26 грудня 2013 року підписала додаткову угоду з відповідачем, проте ознайомившись вдома з її змістом виявила, що фактично підписала дострокове розірвання попереднього договору про купівлю-продаж квартири з 26 грудня 2013 року. У зв'язку з зазначеним позивачі просили суд визнати недійсною додаткову угоду № 682 до попереднього договору № 682 від 16 травня 2011 року (а. с. 3-5). Позивачі представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні як у необґрунтованому та безпідставному. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 02 березня 2011 року було підписано протокол узгодження, відповідно до якого банк зобов'язався викупити об'єкт нерухомості на ТОВ «Ключове рішення» та провести реструктуризацію залишку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNR0GK00000423 від 13 серпня 2008 року (а. с. 22). 16 травня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Ключове рішення» було укладено попередній договір № 682, за умовами якого ТОВ «Ключове рішення» (продавець) зобов'язався на умовах, визначених цим договором у строк не пізніше 01 січня 2021 року продати [PERSON] жиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,40 кв.м. Пунктом 5 цього попереднього договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу та в забезпечення виконання свого зобов'язання щодо виконання попереднього договору покупець з моменту підписання попереднього договору сплачує продавцю грошову суму в розмірі 1 470,00 грн. Грошова сума сплачена більш встановленої зараховується на рахунок забезпечення за цим договором. Сторони також узгодили, що у разі укладення сторонами договору купівлі-продажу житлового приміщення у строк, зазначений в п. 2 попереднього договору, грошова сума, яка перерахована продавцю відповідно до п. 5 попереднього договору зараховується в оплату вартості житлового приміщення (а. с. 23). Судом також встановлено, що 16 травня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Ключове рішення» був укладений договір № 682 оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,40 кв.м. Розмір орендної плати складає 10 грн. на перший місяць та підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 за кожний наступний місяць (24-26, 45-47). Додатковою угодою до договору оренди квартири № 682 від 16 травня 2011 року (без зазначення дати укладення) була змінена вартість орендної плати (а. с. 44). Додатковою угодою № 682 до попереднього договору купівлі-продажу квартири № 682 від 16 травня 2011 достроково розірваний з 26 грудня 2013 року попередній договір купівлі-продажу квартири № 682 (а. с. 28). [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що не мала наміру розривати попередній договір купівлі-продажу квартири № 682 від 16 травня 2011 та не усвідомлювала, що підписуючи додаткову угоду до нього 26 грудня 2013 року, робить це, оскільки була запрошена відповідачем для укладання додаткової угоди з метою звірки щодо наявності/відсутності заборгованості, на підтвердження чого надала суду копії квитанцій про належне виконання [PERSON] умов договору оренди квартири № 682 від 16 травня 2011 року за період з травня 2011 року по квітень 2014 року (а. с. 29-34). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивачів до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди № 682 від 26 грудня 2013 року до попереднього договору купівлі-продажу квартири № 682 від 16 травня 2011, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Ключове рішення», якою фактично було достроково розірвано вказаний попередній договір, приймаючи до уваги належне виконання [PERSON] умов попереднього договору купівлі-продажу квартири № 682 після 26 грудня 2013 року, суд приходить до висновку, що [PERSON] підписуючи спірну додаткову угоду дійсно помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, отже суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів по даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved