Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

27.08.2018 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] на користь КС «Самара» заборгованість за кредитним договором № 89/17 від 15.05.2017, у розмірі 20646,50 грн., яка складається з залишку по кредиту 6940,00 грн., проценти нараховані за умовами кредитного договору 13706,50 грн. Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 15.05.2017 між Кредитною спілкою «САМАРА» та відповідачем укладено кредитний договір № 89/17, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 6940,00 грн., строком на 12 місяців починаючи з 15.05.2017 по 14.05.2018, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит отримано відповідачем 15.05.2017, що підтверджується видатковим касовим ордером № 225 від 15.05.2017 на суму 6940,00 грн. За умовами кредитного договору [PERSON] зобовязався погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, з повним поверненням кредиту 14.05.2018. Відповідач допустив порушення взятих на себе зобовязань, не здійснив жодного платежу за кредитним договором, порушивши запланований графік повернення кредиту, тому нарахування процентів здійснювалося за п. 4.4 договору за кожен день прострочення платежу, та сума нарахованих відсотків за договором склала 13706,50 грн. У звязку з цим відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку в загальному розмірі 20646,50 грн., з яких 6940 грн. основний борг та 13706,50 грн. проценти за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 22). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13), однак до суду повторно не зявився (а.с. 15, 18), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2017 між Кредитною спілкою «САМАРА» та відповідачем укладено кредитний договір № 89/17 від 15.05.2017, за умовами якого КС «САМАРА» надала [PERSON] кредит у сумі 6940,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 225 від 15.05.2017 (а.с. 4-6). Відповідно до п. 1.1., 2.1 договору кредит надано на ремонт ванної кімнати, на строк 12 місяців з 15.05.2017 по 14.05.2018, який позичальник має повернути та сплатити відсотки за користування ним. Відповідно до п.п. 2 п. 3.2.2. договору, позичальник зобовязаний використовувати кредит за цільовим призначенням, погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному розділом 4 договору. Згідно з п. 4.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом 1 рік та нараховуються на залишок заборгованості за кредитом у день сплати процентів кредитодавцю із розрахунку 27,95 процентів річних від суми кредиту. Тип процентної ставки є фіксованим. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику включно. Погашення заборгованості, згідно п. 4.2 договору, здійснюється щомісячно у період з 10 по 16 число кожного місяця, згідно графіку (а.с. 4 зворот). В п. 4.4 договору сторони обумовили, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього договору, більше ніж на 15 календарних днів, з 16-го дня Кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Відповідно до п. 8 Договору, строк дії договору з 15.05.2017 до 14.05.2018 (а.с. 5). Відповідач зобовязання взяті за договором кредиту не виконував, у звязку з чим у нього сформувалася заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 3), зокрема залишена неповерненою сума наданого кредиту 6940 грн., а також нарахована проценти за договором (а.с. 3). Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 1 рік, а саме з 15.05.2017 до 14.05.2018 включно. Відтак, у межах строку кредитування до 14.05.2018 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 10 по 16 число кожного місяця. Починаючи з 14 травня 2018, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після закінчення строку дії договору, позикодавець має право на захист свого порушеного інтересу, в порядку визначеному частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018. З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача лише в частині стягнення основної суми кредиту 6940 грн. та процентів за період дії кредитного договору, тобто за період з 15.05.2017 по 14.05.2018, який складає 10999,90 грн. виходячи з розрахунку: 11096,30 грн. (сума нарахованих відсотків до 16.05.2018) 69,40 грн. (сума відсотків за 2 дні, які знаходяться поза межами строку дії договору 15 та 16 травня 2018, яка розраховується згідно п. 4.4 договору, а саме 6940 грн. х 0,5 % в день х 2 дні = 34,7 грн. х 2 дні = 69,40 грн.). Вимоги позивача про стягнення процентів за період з 14.05.2018 по 31.07.2018, не підлягають задоволенню, з вище викладених підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, вказані положення розміщено в главі 51 ЦК України «Правові наслідки порушення зобовязання. Відповідальність за порушення зобовязання». Позивач звертаючись до суду з позовом, просив суд стягнути з відповідача саме проценти за договором за період з 15.05.2017 по 31.07.2018, при цьому він не ставив перед судом питання про застосування наслідків порушення відповідачем грошового зобовязання, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому,

Outcome: partial