overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] перебуває в шлюбі з 26.11.2011 року. Від шлюбу вони мають одну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що між ним та відповідачкою втрачено почуття поваги та любові, оскільки вони не підтримують подружніх стосунків внаслідок непорозумінь, скандалів у сімї, різних поглядів на життя та розподіл обов'язків в сім'ї, також вони різні за характерами люди, не розуміли один одного. Як подружжя вони проживали до квітня місяця 2015 року. Вважає, що їхній шлюб було укладено між ними без наявності відповідного почуття для створення сімї та виконання обовязків подружжя зі сторони відповідачки. В їхні подружні стосунки часто вмішувалися батьки відповідачки, створювали конфліктні взаємовідносини між ними та недовіру. Внаслідок таких дій в їхній сімї часто виникали сварки та непорозуміння, що викликало втрату почуття до дружини-відповідачки. Деякий час позивач з інтересів їхньої спільної дитини на протязі тривалого часу намагався зберегти їхню сімю та шлюб, проте результату як такого вони не досягли. На даний час категорично не бажає поновити їхні подружні відносини з відповідачкою, а тому вважає, що їхній шлюб існує формально. В звязку з наведеним просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні визнала позов, просила суд не застосувати строк для примирення та розірвати шлюб з позивачем. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 26.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 257. Від шлюбу вони мають одну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сторони вважають, що реєстрація шлюбу суперечить їхнім інтересам. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч . 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 55 - 56, 104 - 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 11.11.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у них припинилися через втрачене взаєморозуміння, більше року вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 14,15 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.11.2011 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 603 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 7,8 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище -[PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, 3 2011 року між ними почалися непорозуміння та сварки, з березня 2015 року вони не підтримують подружніх відносин, відповідач залишив сімю, їх шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON], в звязку з неявкою відповідача, який подав телефонограму про визнання позову, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, вказує, що вони разом не проживають з березня 2015 року, після розрівання шлюбу просить залишити прізвище Саницька. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON]в поданій телефонограмі просить розглядати справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 03 березня 2002 року Новояворівською міською радою Львівської області, актовий запис №47. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з березня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, відсутність у сторін спільних дітей, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам сторін, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони живуть кожен своїм життям, повністю припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON], в звязку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, вказує, що вони разом не проживають більше року, після розрівання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання, не зявився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 01 вересня 2000 року Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №136. Від даного шлюбу сторонни мають семеро неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з серпня 2014 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, відсутність у сторін спільних дітей, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, вказавши, що вона перебувала з відповідачем по справі у фактичних шлюбних відносинах до серпня 2015 року, від яких мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] не працює, т.я. доглядає за малолітніми дітьми. Відповідач працює на ВП шахта ім.. А.Г.Стаханова ДП «Красноармійськвугілля», має постійний прибуток, але відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що позивач[PERSON]Ата відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах до серпня 2015 року. Від цих відносин мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6,7). З урахуванням вимог ст. ст. 82-84 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дружини, ураховуючи стан здоровя відповідача не є інвалідом, працює на ВП шахта ім.. А.Г.Стаханова ДП «Красноармійськвугілля», має постійний прибуток, ураховуючи матеріальне становище позивачки, суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

28..08.2015 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом ,та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 1.02.2012 року ,укладеного між позивачем та відповідачем , у сумі 3721,38 гривень ,так як відповідач добровільно сплати борг відмовився . Представник позивача у судове засідання не з,явився,надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не з'явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином,шляхом оголошення у газеті Урядовий Кур'єр від 17.11.2015 року№214 Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини : 1.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір , та відповідач отримав кредит. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору . Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту на 30.06.2015 року склався борг перед банком 3721,38 гривень ,а саме борг за тілом кредиту 381,87 гривень , заборгованість за відсотками 1066,11 ,пеня 1620 гривень ,штраф 500 гривень ,штраф 153,4 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання ,або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором ,або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк . Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ,зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановленнях договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту ,прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача ,тому позов слід задовольнити у повному обсязі . З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу має малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з відповідачем. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в травні 2015 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 17.09.2010 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №496. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з травня 2015 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.07.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу має малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 21.07.2005 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №309. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved