Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

28.11.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2012 р. був накладений арешт на будинок за адресою : [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем. На даний час згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 12384119 обтяження у виді арешту майна не знято. Вона звернулась до виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області з заявою про скасування арешту майна, але їй відмовлено. Зняття арешту з будинку їй необхідно для оформлення спадщини. Ухвалою від 04.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позивач - позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, представник відповідача по довіреності - покладається на розсуд суду, відзив не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. По матеріалам справи встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 вересня 2018 р., виданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у м. Куп`янську Харківської області померла [PERSON] (а.с.3). Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з будинку квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем вказаного будинку, але згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 12384119 обтяження у виді арешту майна не знято (а.с.10). На звернення [PERSON] до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про скасування арешту їй було відмовлено. Відділ не має законних підстав для зняття арешту, арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом, чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення закріплені у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Наявність арешту майна, перешкоджає позивачу реалізувати свої права на спадщину після смерті матері. Отже, оскільки позивач, прийнявши спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на данний будинок, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку в іншій спосіб, крім як звернення до суду з позовом про зняття арешту, позивач захистити своє порушене право не може, є необхідність захисту прав позивачів шляхом скасування такого арешту та виключити запис про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved