Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

27.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 06.08.2011 року між нею та відповідачем в Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 573. 15 січня 2012 року від шлюбу народився син [PERSON]. Малолітній син зареєстрований та проживає разом зі нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Через різні погляди на сімейне життя, сімейні стосунки та цінності, часто виникали сварки. З вини відповідача сумісне життя стало неможливим. Відповідача не турбував матеріальний добробут сімї, проте відповідач має пристрасть до азартних ігор, в звязку чим у нього постійно утворювалися значні борги, які сплачувалися за рахунок сімейного бюджету. Належної уваги вихованню малолітнього сина відповідач не приділяє. Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року по цивільній справі (наказне провадження) № 337/812/18 з відповідача стягуються аліменти на утримання нашого неповнолітнього сина. Шлюбні відносини фактично були припинені наприкінці 2013 року, з цього часу почали проживати окремо, та спільного господарства не ведуть. Ніяких підстав для примирення не існує, сімя розпалася остаточно і її поновлення неможливе. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам малолітнього сина. Вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати, стягнути понесені витрати. Ухвалою Хортицького\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~10.04.2018\~року,\~відкрито провадження\~по справі,\~та встановлено розглядати справу за правилами загального\~позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. 02.05.2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] через свого представника [PERSON] на заяву про розірвання шлюбу. У відзиві вказано, що зазначені позивачем обставини не відповідають дійсності та є надуманими. Жодного доказу на підтвердження вказаного позивачем до суду не надано. [PERSON] фактично перебуває у шлюбних відносинах із [PERSON], проживає разом з нею, як дружиною, та малолітнім сином [PERSON], ведуть спільне господарство, та спільно утримують дитину. Просить у задоволені позову відмовити. 07.05.2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив. Відповідь на відзив містить посилання не те, що викладені у відзиві обставини не мають значення для вирішення справи про розірвання шлюбу по суті, тому що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Надані відповідачем акт обстеження квартири правлінням ОСББ, довідка за підписом голови правління ОСББ, характеристика на відповідача з місця його роботи та платіжні документи не є доказами того, що позивач та відповідач фактично перебувають у шлюбних відносинах, ведуть спільне господарство та спільно утримають дитину, та не є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу. У позивача відсутні почуття любові та поваги до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо, сімя розпалася остаточно. Примирення між позивачем та відповідачем неможливо, вживати заходів щодо примирення та призначати строк на примирення немає ніякого сенсу, справу необхідно вирішити по суті. 31.05.2018 року до суду від адвоката [PERSON], представника [PERSON],надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Ухвалою від 31.05.2018 року, зустрічна позовна заява повернута заявнику. 31.05.2018 року, ухвалою суду підготовче провадження було закрито, і справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Також пояснила, що з кінця 2013 року вони з відповідачем проживають у окремих кімнатах однієї квартири, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні відповідач [PERSON]з позовом не згоден, пояснив, у 2013 році проживали разом, фактично як одна сімя, всі свята проводили разом, святкуючи. У судових дебатах відповідач [PERSON]\~вказав,\~що з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~згоден.\~Також не\~заперечував проти\~вказівки свого\~представника про\~те,\~що підставою\~розірвання шлюбу\~є втрата\~любові і\~поваги.\~ Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні факти, та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 06.08.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 573. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено поясненнями сторін, що вони проживають у різних кімнатах, шлюбні відносини між сторонами припинені принаймні з кінця 2013 року, взаємних прав та обовязків не здійснюють, між ними існує спір з приводу поділу майна. Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу зводяться до питання про підстави розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів про те, що потягом часу з моменту отримання позову він намагався зберегти сімю, та докладав для цього будь-які зусилля суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливими, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача, та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Положеннями ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 112 СК України. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що фактично шлюбні стосунки між сторонами у справі припинилися, причиною розірвання шлюбу стало небажання позивача продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, втрата нею почуття любові і поваги до відповідача, і таким чином суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить моральним засадам суспільства та інтересу позивача. Матеріали справи не містять, а сторони не надали належних і допустимих доказів, які б вказували, на час припинення шлюбних відносин між сторонами до ухвалення рішення у цій справі, то ці обставини судом встановити не виявилось можливим, але вони можуть доводитись сторонами в іншій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved