Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

28 березня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 09 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 07 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 березня 2017 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей не має, а на розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, відповідач не погоджується. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, цінності та розподіл сімейних обов`язків між ними з ведення спільного господарства. На даний час вони з відповідачем разом не проживають. Як стверджує позивач, за час спільного проживання відповідач не зміг створити та підтримувати нормальну, моральну атмосферу в сім`ї і піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові, дружби і взаємодопомоги. Відповідач зловживав спиртними напоями, негідно себе поводив в побуті, постійно влаштовував скандали в помешканні. Такі стосунки втомили позивача та, на її думку, приносять страждання, що негативно позначилось на її психічному здоров`ї, тому вона прийшла до висновку, що підтримувати сімейні відносини немає жодного сенсу, а збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.17/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач, повідомлений належним чином, відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою місця реєстрації, у судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, відзив не подав /а.с.15, 22/. Тому справа розглянута у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 09 березня 2017 року Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №38 /а.с.7/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved