Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

28.05.2014 року [PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з жовтня 2003 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги з моменту розлучення не надає ані грошовими коштами, ані у будь-який інший спосіб, а дитина потребує більшого забезпечення в даний час, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідач здоровий та працездатний, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1900 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. При цьому зазначала, що син переходить в 9 клас, його навчання та виховання потребує більших матеріальних витрат, які відповідач не надає. Відповідач в судовому засіданні погодився з позовними вимогами частково, зазначаючи про те, що він є приватним підприємцем, в нього є похилого віку мати і надавати аліменти у розмірі, зазначеному позивачкою він не змозі. Погодився сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано 28 жовтня 2003 року. В період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач. Син проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що відповідачем не заперечується. Відповідач ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання сина не надає, що ним також не оспорюється в судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дітям, в зв'язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, що є підставою для застосування вимог ст. 184 СК України при визначенні розміру аліментів. Однак, суд, враховуючи доходи відповідача приблизно 40000 грн. за рік (за його поясненнями), наявність матері похилого віку, вік неповнолітньої дитини, вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 1000 грн. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, молодим чоловіком, який може надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині, яка цього потребує у даний момент. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд стягує з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини з відповідною індексацією, з моменту звернення позивачки до суду, т. з 28.05.2014 року. Суд також стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243.60 грн. відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial