Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

28.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який було змінено 01.07.2014 року. Зміни були прийняті судом. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання їхнього спільного з відповідачем сина - неповнолітнього [PERSON], разом з матірю, а також стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частина доходу останнього щомісячно, на утримання неповнолітнього сина. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і вони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON]. Подружжя проживало [INFO]. На даний час шлюбні стосунки припинено, збереження сімї не можливе. [PERSON], разом з сином, проживає у своєї матері та вітчима по вул. Чкалова, 27 в м. Карлівка. [PERSON] зареєстрований в будинку вітчима [PERSON] Позивач має вищу медичну освіту, проходить стажування в приватній клініці м. Полтави, не має шкідливих звичок, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, має посвідчення водія, щодо неї не надходило скарг до органів місцевого самоврядування, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Допомогу в утриманні та вихованні дитини, [PERSON] надають її вітчим та мати, які є приватними підприємцями. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в Карлівській ЦРЛ, проходить регулярні медичні обстеження. З зазначених підстав, [PERSON] просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею. При цьому позивач зазначила, що не взмозі утримувати сина самостійно і потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини [PERSON], у виді аліментів на утримання сина. 27.05.2014 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком і стягувати з [PERSON] на його користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частина її доходу щомісячно. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають спільного неповнолітнього сина [PERSON]. [PERSON] не має бажання продовжувати спільне проживання, тому подала до Карлівського районного суду позови про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. При цьому, сторони не дійшли згоди, щодо визначення місця проживання сина. На даний час син проживає з батьком в [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо останні пів року. [PERSON] не згоден з тим, щоб син проживав з матірю. [PERSON] зазначив, що має стабільний заробіток в середньому 6000 грн. на місяць, тому може створити належні умови для проживання та розвитку дитини. Режим роботи [PERSON] дозволяє йому приділяти достатньо часу вихованню сина. [PERSON] має постійне місце проживання, тому може забезпечити сина житлом. [PERSON] не проживає в м. Карлівка, зареєстрована окремо від сина і [PERSON], проходить стажування в м. Полтава, де не має постійної роботи і свого житла. З зазначених підстав, [PERSON] не має можливості забезпечити належні умови розвитку дитини, а також не може забезпечити його матеріально, створити належні умови проживання. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом і сама позивач, вимоги зміненої позовної заяви підтримали у повному обсязі і просять суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Вимоги зустрічного позову [PERSON] та її представник не визнають і просять суд відмовити в його задоволенні, оскільки неповнолітній син повинен проживати з матірю, з зазначених у первісному позові підстав. Відповідно аліменти також мають стягуватись на користь позивача за первісним позовом. Представник відповідача та відповідач за первісним позовом, проти задоволення первісного позову заперечують, посилаючись на доводи зустрічного позову. [PERSON] та його представник вважають, що неповнолітній син повинен проживати з батьком і аліменти мають стягуватись на його користь, тому вони просять суд задовольнити вимоги зустрічного позову і відмовити в задоволенні первісного. Представник третьої особи органу опіки і піклування Карлівської міської ради в судове засідання не зявився, без повідомлення причин. В матеріалах справи міститься заява голови міської ради, який просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Заява представника органу опіки і піклування в матеріалах справи відсутня. Представник третьої особи - служби у справах дітей Карлівської РДА [PERSON], в судовому засіданні не назвала однозначної позиції, щодо визначення місця проживання дитини. Представник служби зазначила, що дитині потрібні і мати, і батько. [PERSON] звернувся до служби для надання висновку про належність умов проживання в його будинку, тому службою було надано відповідний висновок. [PERSON] з такою заявою не зверталась, тому умови проживання дитини в її будинку не перевірялись.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні досліджено свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №080562, з якого вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі з 29.04.2011 року. (а.с. 3) Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії І-КЕ №142632. (а.с. 4) В матеріалах справи також міститься рішення від 02.06.2014 року про розірвання даного шлюбу. [PERSON] зареєстрована [INFO], про що свідчить штамп в її паспорті (а.с. 2), довідка про склад сімї (а.с. 5) та записи в домовій книзі (а.с. 98-99). [PERSON] зареєстрований [INFO], що підтверджується адресною довідкою. (а.с. 7) Сторони в судовому засіданні не заперечують, що проживають окремо, такі відомості зазначені в кожному з позовів, тому дана обставина є доведеною. При цьому, кожна зі сторін зазначила, що неповнолітній син проживає разом з нею. Так, [PERSON] вказує, що дитина проживає [INFO] і зареєстрована в будинку, що належить вітчиму [PERSON] В свою чергу, [PERSON] зазначив, що неповнолітній син проживає разом з ним [ADDRESS]. На підтвердження зазначених ним обставин, [PERSON] долучив до матеріалів справи довідку начальника Карлівського ВУЖКГ, в якій зазначено, що він проживає [INFO] і його син [PERSON], [INFO], також проживає за даною адресою. Довідку видано згідно ату від 05.05.2014 року №150. (а.с. 34) Копію такого акту долучено до матеріалів справи. Акт складено депутатом міської ради [PERSON] і підписано секретарем міської ради [PERSON] Обстеження матеріально-побутових умов проведено 30.04.2014 року. Згідно акту, [PERSON] проживає у вказаній раніше квартирі, разом з сином [PERSON]. Інші особи в квартирі не проживають, квартира двокімнатна, умови проживання нормальні, присадибних ділянок [PERSON] не має, підсобного господарства не веде, є працюючим. (а.с. 37) В матеріалах справи також міститься характеристика [PERSON], видана за місцем проживання, депутатом міської ради [PERSON] і підписана секретарем міськради [PERSON] [PERSON] охарактеризовано з позитивної сторони, як ввічливу, доброзичливу, трудолюбиву особу без шкідливих звичок, при цьому зазначено, що він виховує малолітнього сина, який проживає разом з ним. (а.с. 33) [PERSON] також долучила до матеріалів справи акт обстеження житлово-побутових умов та характеристику на неї, складені депутатом міської ради [PERSON] і підписані секретарем міської ради [PERSON] Документи складено 02.06.2014 року, тобто через місяць після характеристики та акту [PERSON] У акті зазначено, що [PERSON] проживає в [INFO] разом зі своєю мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON], а також сином [PERSON] Характеристика [PERSON] позитивна. В характеристиці зазначено, що [PERSON] має вищу освіту, проходить стажування в м. Полтава, характеризується за місцем проживання як особа чемна, вихована, яка не вживає спиртних напоїв і не має шкідливих звичок. (а.с. 86-87) [PERSON] також додано довідку з дитячого садка, який відвідує [PERSON], видану 06.06.2014 року. У довідці зазначено, що на даний час [PERSON] проходить стажування в стоматологічній клініці, тому [PERSON] забирає і приводить в дитсадок бабуся [PERSON] У довідці зазначено, що [PERSON] приймає активну участь в роботі батьківського комітету групи, завжди присутня на дитячих ранках в групі. (а.с. 85) Таким чином, в матеріалах справи містяться документи, які позитивно характеризують як [PERSON], так і [PERSON], при цьому кожен із документів свідчить не лише про людські якості сторін, а і засвідчує їхню участь у вихованні сина. Надані суду акти містять протилежну інформацію. Суд звертає увагу на те, що довідки видані з різницею в місяць. У довідках виданих [PERSON], час, з якого син проживає разом з нею не зазначений. Зазначена у позові обставина, що [PERSON] зареєстрований в будинку вітчима [PERSON] доказами не підтверджена. Інформація зазначена в актах сторонами не спростовувалась. Підстав вважати досліджені вище документи недійсними, суд не має. Таким чином, на підставі вище досліджених доказів, суд приходить до висновку, що станом на 30.04.2014 року неповнолітній [PERSON] проживав [INFO] разом з батьком, а станом на 02.06.2014 року разом з матірю, по пров. Чкалова, 27. При цьому відомості про те, з якого часу починаючи син проживав з батьком, в матеріалах справи також відсутні. Обґрунтовуючи первісний та зустрічний позови, сторони також долучили до матеріалів справи докази, що підтверджують їхнє матеріальне становище. Так, [PERSON] долучив довідку про доходи, згідно якої загальна сума доходу останнього за листопад 2013 року-квітень 2014 року, становить 102528,72 грн. (а.с. 36) В матеріалах справи також міститься характеристика [PERSON] за місцем роботи - характеристика позитивна. (а.с. 32) [PERSON] зазначила у своєму позові, що вона перебуває на стажуванні в приватній медичній клініці. Зазначена інформація міститься також в долучених нею довідці з дитячого садка, характеристиці з місця проживання та акті обстеження житлово-побутових умов. (а.с. 85-87) До матеріалів справи долучено копію диплома [PERSON] та сертифікат про присвоєння їй звання лікаря-спеціаліста. (а.с. 77-78) Диплом про повну вищу освіту [PERSON] отримала у 2011 році, а у 2013 році вона здобула звання лікаря-спеціаліста, отже отримала право займатись лікарською діяльністю (а.с. 77-78), що також враховується судом. Разом з тим, належних доказів проходження стажування, розміру заробітної плати стажиста [PERSON] не надала. Раніше зазначені докази не є належними в процесі доведення вказаної обставини. При цьому, [PERSON] не заперечує в судовому засіданні і зазначив у своєму позові, що [PERSON] проходить стажування в м. Полтава, тому суд приймає до уваги цю обставину при винесенні рішення, як таку, що визнана сторонами. [PERSON] також послалася на те, що в утриманні сина їй допомагають мати та вітчим (а.с. 79-82), долучила до матеріалів справи їхні податкові декларації (а.с. 100-103). При винесенні рішення про визначення місця проживання дитини з батьком чи матірю, суд не може брати за основу матеріальне становище дідуся чи бабусі дитини. Проте суд враховує, що [PERSON] проживає в сімї своєї матері, що було встановлено раніше і отримує додаткове забезпечення від батьків, що підтверджується їхніми деклараціями, які позивач не могла отримати без їхнього відома, а також відомостями з дитячого садка, про те що мати [PERSON] також приймає участь у вихованні дитини. Матір та вітчима [PERSON] допитано в судовому засіданні, як свідків ([PERSON], [PERSON]І.). Свідки не заперечують того, що допомагають в утриманні та вихованні неповнолітнього [PERSON]. Свідки зазначили, що є приватними підприємцями протягом останніх десяти років ([PERSON] протягом 17 останніх років), тому мають можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON] та її сину (їхньому онуку). Мати [PERSON] [PERSON], не заперечує, що при необхідності водить дитину в дитячий садок і забирає звідти, а також водить на прийом до лікаря педіатра, що свідчить про її участь у вихованні онука. [PERSON], свідки характеризують з негативної сторони. Свідки зазначають, що [PERSON] сприяв розлученню з [PERSON] Відповідач за первісним позовом був не задоволений тим, що [PERSON] влаштувалася на стажування в м. Полтава, тому давив на неї морально. [PERSON] вказані свідки охарактеризували з позитивної сторони, як турботливу матір, яка займається вихованням та утриманням сина на належному рівні. Беручи дані свідчення до уваги, суд враховує, що свідки є батьками позивача за первісним позовом. З вище досліджених доказів вбачається, що матеріальне становище кожної зі сторін задовільне. Суд не може керуватись рівнем доходу сторін, при визначенні місця проживання дитини і враховує лише те, що кожна зі сторін має можливість утримувати дитину матеріально, в межах покладених на неї обовязків СК України. [PERSON] також було надано суду докази, на підтвердження того, що на її користь складено заповіт і до складу спадкового майна входить частина житлового-будинку, розташованого в м. Карлівка по вул. Чкалова, 27, який належить заповідачу на праві спільної власності (1/2 частина). При цьому спадкоємцями згідно заповіту є 3 особи. (а.с. 3, 89-97) Дані докази не є належними доказами по справі, оскільки позивач повинна доводити можливість забезпечення дитини житлом на сьогодні. В матеріалах справи відсутні відомості про майно, належне сторонам на праві власності. Жодна зі сторін не довела, що має у власності житловий будинок, квартиру чи інше житлове приміщення. З пояснень наданих сторонами в судовому засіданні встановлено, що кожен із них проживає в будинку, належному батькам. При цьому, вище досліджені докази свідчать про те, що не маючи власного житла, кожна зі сторін забезпечена житловим приміщенням. Долучена до матеріалів справи медична довідка про те, що дитина не перебуває на диспансерному обліку (а.с. 88) може бути належним доказом лише в сукупності з іншими доказами і свідчити про належне виконання батьківського обовязку, щодо забезпечення фізичного здоровя дитини. Проте в судовому засіданні не доведено з ким і в який період проживав неповнолітній син. Довідка датована 02.06.2014 роком, а виходячи з наданих суду доказів, до 30.04.2014 року неповнолітній [PERSON] іще перебував у батька. Суд приймає до уваги дану довідку, як свідчення того, що [PERSON] здоровий і не потребує особливого догляду. Посвідчення водія і додану до нього медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, які позивач за первісним позовом надала на підтвердження свого психічного стану здоровя, суд приймає до уваги на ряду з іншими доказами, що позитивно характеризують [PERSON] Таким чином, кожна зі сторін довела, що має можливість і бажання займатися вихованням та утриманням сина. При цьому ні [PERSON], ні [PERSON] не довели в судовому засіданні, що інша сторона не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до сина, не може створити належних умов для виховання та утримання сина, зловживає спиртним чи наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя чи існують інші обставини, що унеможливлюють проживання неповнолітнього сина разом з нею. В матеріалах справи міститься лист начальника ДПРЧ-13, в якому зазначено, що 28.02.2013 року [PERSON] зверталася до них, з проханням відчинити двері квартири [ADDRESS], оскільки двері замкнулися на внутрішній замок, а в квартирі залишилась дитина. (а.с. 132) Даний доказ долучено відповідачем за первісним позовом, на підтвердження неналежного виконання батьківських обовязків [PERSON] Такий доказ сам по собі не підтверджує неналежного виконання своїх батьківських обовязків [PERSON] При цьому суд звертає увагу на те, що в період, коли [PERSON] зверталася до ДПРЧ-13, вона проживала за адресою відповідача, тобто сторони іще проживали разом і разом виховували сина. В матеріалах справи також міститься відповідь начальника Карлівського райвідділу УМВС України в Полтавській області, в якій останній зазначив, що [PERSON] не виконує вимоги статей 141, 157 СК України. При цьому в листі зазначено, що [PERSON] не дозволяє [PERSON] бачитись з сином, оскільки останній погрожував забрати сина і виїхати з ним за межі Карлівського району. (а.с. 131) [PERSON] не містить інформації про систематичне неналежне виконання батьківських обовязків будь-якою зі сторін, у відношенні до сина [PERSON]. З листа вбачається, що між сторонами існують складні взаємовідносини і спори щодо виховання сина, проте суд не розглядає спору, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини. Лист містить частково негативну характеристику на кожну зі сторін, що є наслідком поганих взаємовідносин між ними. Окрім вищевказаних актів обстеження житлово-побутових умов сторін, відповідачем за первісним позовом також долучено висновок служби у справах дітей, згідно якого він має матеріальні та моральні можливості і створив всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку сина. Зазначене не суперечить уже доведеним обставинам справи і так само не спростовує того, що [PERSON] також має такі можливості. Долучена в судовому засіданні медична довідка, свідчить про спільну участь батьків у вихованні сина. З довідки вбачається, що на прийом до лікаря приходять і мати, і батько. В якості свідків, в судовому засіданні було також допитано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Мати відповідача за первісним позовом [PERSON], в судовому засіданні дала негативну характеристику [PERSON] Свідок вказала, що остання є поганою матірю, має шкідливі звички, зокрема куріння, вихованням сина не займається, тому дитина має бути залишена з [PERSON] [PERSON] зазначив, що проживає не далеко від квартири [PERSON], добре знає останнього і може охарактеризувати його позитивно. Свідок вказав, що під час спільного проживання сторін в квартирі [PERSON], з квартири було чути гучну музику. [PERSON] також зазначив, що бачив як [PERSON] курила. Свідок [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] Свідок вказала, що знає кожну зі сторін з позитивної сторони і має бажання, щоб вони зберегли сімю. Нічого негативного, по відношенню до сина, в поведінці [PERSON] чи [PERSON], свідок не бачила. Свідки [PERSON] і [PERSON] є сусідами [PERSON] по вул. Чкалова. Свідки зазначили, що знають [PERSON] з дитинства і характеризують її лише з позитивної сторони. На думку свідків, [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки по відношенню до сина, оскільки вони майже щодня бачать як вона гуляє з сином, приділяє йому належну увагу, належним чином спілкується з ним. Свідки також підтвердили, що у вихованні [PERSON] приймають участь [PERSON] і [PERSON] Таким чином, свідчення є суперечливими, проте в більшості позитивно характеризують кожну зі сторін. З наданих суду свідчень, суд не вбачає, що [PERSON] або [PERSON] не виконують своїх батьківських обовязків. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про рівні характеристики батька і матері неповнолітнього [PERSON] Принцип 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року говорить, що малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В судовому засіданні не було доведено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обовязків, щодо виховання сина, забезпечення нормальних умов для розвитку і навчання дитини, забезпечення фізичного здоровя та душевного благополуччя дитини. Такі самі обставини не були доведені і щодо батька дитини. Проте судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матірю, тому враховуючи раніше вказані обставини та положення принципу 9 Декларації, суд приходить до висновку про необхідність надати перевагу матері, при визначенні місця проживання малолітнього сина. При винесенні рішення суд також враховує, що [PERSON] працює вахтовим методом (два тижні у відрядженні, два тижні вдома). Дана обставина не підтверджена доказами, проте вона не заперечується сторонами. [PERSON] працює в м. Полтава, тоді як дитина проживає в м. Карлівці. [PERSON] зазначав у зустрічному позові, що [PERSON] проживає в м. Полтава, проте така обставина не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Натомість з наданих суду свідчень вбачається, що [PERSON] не має постійного місця проживання в м. Полтаві і їздить на стажування з м. Карлівки щодня. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову, в частині визначення місця проживання дитини разом з матірю [PERSON] В задоволенні зустрічного позову в частині визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком, необхідно відмовити. Кожна зі сторін також просила у своєму позові, постановити рішення про стягнення аліментів з одного з батьків. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст. 180 СК України. Статтею 181 СК, визначено, що одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. З урахуванням попередніх висновків суду, стягнення аліментів з [PERSON] недоцільне, оскільки дитина залишиться проживати з нею. Таким чином, в задоволення вимог зустрічного позову, щодо стягнення аліментів з [PERSON], необхідно відмовити. Разом з тим, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що утримує сина, не дивлячись на те, що останній проживає окремо. Відповідач, не долучаючи докази, зазначив, що купує одяг та іграшки для дитини, оплачує дитячий садок. Судом встановлено, що з червня 2014 року малолітній [PERSON] проживав разом з матірю і перебував на її утриманні. Подані сторонами позови свідчать про наявність спору не лише щодо місця проживання дитини, а й щодо її утримання. За таких обставин, суд вважає за доцільне стягувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи раніше досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що стан здоровя та матеріальне становище [PERSON] дозволяють йому утримувати сина, шляхом сплати аліментів у розмірі ? частина його доходу щомісячно. Суд вважає таку частку доходу батька достатньою для утримання сина. Первісний позов в цій частині обґрунтований. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову в частині стягнення аліментів і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частина доходу [PERSON], але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом має бути стягнуто на користь позивача, сплачений нею судовий збір за вимогу про визначення місця проживання дитини, у розмірі 243,60 грн. (а.с. 71) Крім того, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК, з відповідача за первісним позовом [PERSON], має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., у звязку із задоволенням вимог [PERSON] про стягнення аліментів. В задоволенні вимог зустрічного позову, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина необхідно відмовити. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК, сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір, не підлягає стягненню з [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved