Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

27.01.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій формі до досягнення дитиною повноліття, в якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 3000 грн. починаючи від дня подачі позовної заяви, тобто з 22.01.2021 року й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Також просила допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 16.10.1999, та який було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2015 у справі № 495/1159/15-ц. Вказує, що від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] (на яку аліменти не просяться) та [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, жодним чином не допомагає дитині, кошти на утримання та розвиток дитини, за власною волею, не виділяє. Малолітня дитини [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що на сьогодні день в установленому законом порядку оформлених належним чином трудових відносин з будь-ким відповідач немає, проте має регулярний заробіток. 12 лютого 2021 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. У судове засідання позивач не прибула, подала заяву (вх. № 8953/21-Вх), відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання 09.03.2021, 31.03.2021, 21.04.2021, 14.05.2021, 02.06.2021, 15.06.2021 не прибував, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач відзиву не подав. Судові повістки про виклик до суду у цивільній справі відповідачу направлялись за його зареєстрованим місцем проживання, однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин. Згідно із частиною п`ятою\~статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідності до пункту 2 частини першої статті 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи,\~ ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.10.1999 між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгрод-Дністровської міської ради Одеської області укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №289 та що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Рішенням Білгрод-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у цивільній справі №495/1159/15-ц від 11.03.2015 розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 16.10.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгрод-Дністровської міської ради Одеської області укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №289. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, який проживає з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою №3 від 15.01.2021 виданою ОСББ «Будівельник». За твердженням позивача, батько дитини матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість та обов`язок їх забезпечення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину\~однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей\~половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, враховуючи, що\~ст. 180 СК України\~покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 3000 грн. починаючи від дня подачі позовної заяви, тобто з 27.01.2021 і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі\~ 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved