Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

28.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є єдиним власником квартири №[ADDRESS], буд.62 в м.Одесі. Право власності набуто нею на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2005 року та постанови державного виконавця Малиновського ВДВС ОМУЮ від 13.01.2017 року. Поряд із тим, відповідач [PERSON] самовільно проживаючи у спірній квартирі, перешкоджає в користуванні спірним майном. Способом захисту порушеного права позивач обрала усунення перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення відповідача в порядку ст. 391 ЦК України. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживала однією сімєю із [PERSON] в квартирі №[ADDRESS], буд.62 в м.Одесі. 12.05.2003 року [PERSON] помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] в рівних частках стали позивач [PERSON] та син померлого - відповідач [PERSON] Вищевикладені обставини підтверджуються рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2005 року. [PERSON] у встановленому законом порядку зареєструвала право власності на Ѕ частину спірної квартири після смерті [PERSON] (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2017 року №85634511). Рішення суду набрало законної сили. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті грошові кошти у розмірі 70 768, 70 грн. Рішення суду набрало законної сили. В подальшому постановою державного виконавця Малиновського ВДВС ОМУЮ від 13.01.2017 року в порядку примусового виконання судового рішення від 22.12.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу, останній в межах виконавчого провадження передано майно, а саме друга Ѕ частина квартири №[ADDRESS], буд.62 в м.Одесі. Зазначене підтверджується рішенням суду від 22.12.2008 року, матеріалами виконавчого провадження №ВП48862453, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2017 року №85633687, № №85634511. Так, на час розгляду справи позивач є єдиним власником спірного майна. На час вирішення спору між учасниками справи склалися неприязні стосунки, [PERSON] проживає за спірною адресою, добровільно звільнити спірне приміщення відмовляється, перешкоджаючи позивачу у користуванні власністю. Вказані обставини визнані відповідачем в процесі розгляду справи, підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що із переходом права власності на спірне приміщення до позивача право користуватись жилим приміщенням для відповідача припинилось. Позивач як новий власник спірної квартири, дозволу на вселення відповідача не надавала, при цьому, категорично заперечуючи проти його проживання в квартирі. Добровільно виселитися із спірного приміщення відповідач відмовляється. Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними нею в процесі розгляду справи, а спосіб захисту порушеного права обраний правомірно.

Outcome: approved