Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

28. 01. 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON] , у якому просив усунути перешкоди в користуванні своєю власністю - жилим будинком [ADDRESS] шляхом поновлення положення, яке існувало до порушення, зобов'язавши відповідачів за свій рахунок знести капітальну двоповерхову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] у безпосередньої близькості до належного позивачеві будинку, просив також зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні своєю земельною ділянкою площею 0, 1492 га кадастровий номер № 01 103 921 00 : 01 : 002 : 0058, розташованою за адресою: [ADDRESS] та понудити їх привести дану земельну ділянку у належний для використання стан шляхом зносу за свій рахунок капітальної двоповерхової будівлі, капітального кам'яного забору , а також бетонної вигрібної ями, розташованих повністю або частково на належній йому земельній ділянці. Вимоги мотивовані тим, що у листопаді 2012 року відповідачі, скориставшись його тимчасовою відсутністю за місцем проживання, запросили бригаду будівників,які із каменю - черепашнику у прискореному темпі побудували два поверхи будівлі і на даний час здійснюють їх перекриття монолітною залізо - бетонною плитою, мабуть для будівлі третього поверху, що значно перекриє доступ сонячного світу в жилі приміщення його будинку. Він неодноразово намагався переговорити із відповідачами щодо їхнього незаконного будівництва, але останні уникають зустрічі із ним, на телефоні дзвінки не відповідають , на об'єкті будівництва не появляються, залишивши тільки робітників. На його неодноразові звернення до різноманітних інстанцій щодо зазначеного факту незаконного будівництва отримує неконкретні відповіді з посилкою на відсутність відповідачів за місцем будівництва. Після проведення у справі комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи позивач надав письмову заяву про залишення його позовних вимог , пред'явлених до відповідача [PERSON] без розгляду, оскільки з'ясувалося, що допустила порушення при будівництві своєї споруди саме відповідачка [PERSON], земельна ділянка якої межує із земельною ділянкою позивача. Згідно до ухвали суду від 19. 02. 2014 року позов [PERSON] у частині вимог до [PERSON] був залишений без розгляду ( а.с. 199- 200). В даному судовому засіданні позивач наполягав на зобов'язанні усунення [PERSON] за свій рахунок перешкод , які йому чиняться , а саме: знести прибудову № 1 до житлового будинку [ADDRESS] , оскільки її місце розташування не відповідає вимогам будівельних норм і правил, демонтувати існуючий паркан та винести межові знаки по суміжній границі в натурі і встановити паркан по межі згідно з державними актами на право приватної власності на земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] оскільки цей паркан був збудований не на суміжній границі , а зі зміщенням в сторону його земельної ділянки , що перешкоджає користуватися часткою його земельної ділянки площею 19 квадратних метри . Оскільки конструкція даху прибудови № 1 , що належить відповідачці , запроектована як двосхила , з ухилом однієї частини даху в бік земельної ділянки позивача, то просить зобов'язати відповідачку перебудувати дах таким чином, щоб схил був направлений убік земельної ділянки саме відповідачки. Також звернув увагу на те, що на даху прибудови, що належить відповідачці, відсутні водовідвідні засоби, жолоби та водостічні труби, що також приводить до незручностей у користуванні його домоволодінням, оскільки атмосферні опади збігають на земельну ділянку, де розташоване його домоволодіння. Також позивач просив зобов'язати відповідачку засипати вигрібну просив , яка знаходиться поруч із його житловим будинком, при цьому вважав за необхідне спочатку вигребти сміття із цієї ями, забетонувати її дно , а потім вже засипати, оскільки ця яма постійно підтоплюється атмосферними опадами, що перешкоджає належним чином використовувати належну йому земельну ділянку. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала, мотивуючи тим, що позовні вимоги ґрунтуються на висервках проведеної у справі комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи, яка прийшла до неправильних висновків щодо неправильності встановлення паркану , ніякого захвату землі , що належить позивачеві , не має . Щодо вигрібної ями, то її частина знаходиться як на земельній ділянці позивача так і відповідачки. Відносно необхідності знесення прибудови, то ці вимоги взагалі не засновані на законі, оскільки на даний час відповідачка має законне право на цю прибудову, яка введена до експлуатації. Не заперечувала проти того, що дах прибудови двосхилий та відсутні водовідвідні засоби, жолоби та водостічні труби, але це можливо усунути у робочому порядку і водовідвідні засоби відповідачкою в подальшому будуть встановлені. Суд, заслухавши учасників судового процесу, судового експерта та дослідивши надані матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно до Державного акту серії КМ № 114758 від 05 січня 2006 року земельна ділянка площею 0, 1492 га, що розташована по вулиці [ADDRESS], належить позивачеві [PERSON] ( а.с. 8). Згідно до Державного акту серії ЯБ № 539940 від 03 листопада 2006 року земельна ділянка площею 0, 0325 га, що розташована по вулиці [ADDRESS] , належить відповідачці [PERSON] ( а.с. 59). Домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] є суміжними. Згідно з даними технічного паспорту станом на 02. 07. 2010 року встановлено, що на території домоволодіння [ADDRESS] вздовж суміжного кордону розташований будинок літера «А-2», а також господарчий блок літера «Б-4» ( а.с. 6 зворіт, а.с. 24). На земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] уздовж суміжного кордону розташований житловий будинок та триповерхова прибудова № 1 до будинку , що підтверджується проектною документацією. В ході проведення призначеної у справі комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи при обстеженні земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] межові знаки до огляду надані не були , у зв'язку з чим за клопотанням експерта була залучена організація ТОВ «Геосфера» для виконання геодезичної зйомки , що не суперечить діючому законодавству. Даний факт також підтвердила у судовому засіданні експерт Клименко І.В. У відповідності до статті 373 ч. 4 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Але згідно до положень статті 125 ч. 3 Земельного Кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості) , одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Між тим, встановлено, що забудова земельної ділянки шляхом реконструкції житлового будинку [ADDRESS] була розпочата за відсутності встановлених межових знаків на спірній ділянці. Згідно до матеріалів вказаної судової експертизи в ході обстеження було встановлено, що на земельній ділянці , яка знаходиться між будівлями домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] уздовж цих будов збудований капітальний паркан висотою близько 1, 80 м із шлакоблоків . Також між прибудовою № 1 по вулиці [ADDRESS] і житловим будинком по вулиці [ADDRESS] під парканом, на території обох домоволодінь , розташована яма, яка перекрита бетонною плитою з необладнаним відкритим люком. На час її огляду експертами яма не перебувала в експлуатації та частково була засипана будівельним сміттям. Проведеним експертним дослідженням встановлено, що паркан на спірній земельній ділянці був збудований не на суміжній границі, а зі зміщенням в сторону земельної ділянки, що має кадастровий номер 01: 103: 92100: 01: 002: 0058 , та розташована по вулиці [ADDRESS] і належить [PERSON] Місцерозташування паркану не відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема статті 55 Закону України «Про землеустрій». Так, згідно до положень вказаної статті Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Площа земельної ділянки, на яку був зміщений паркан , становить 19 квадратних метри. Отже, суд погоджується із твердженням позивача про те, що внаслідок зміщення паркану, який встановлювався за відсутністю межових знаків, відповідачка фактично заволоділа його часткою землі площею 19 квадратних метри, чим позивачеві чиняться перешкоди у користуванні своєю власністю. Оскільки місце розташування прибудови № 1 при виконанні проекту було прив'язане до фактичної межі, і передбачено на відстані 1 м від досліджуваного паркану, то експерта комісія прийшла до правильного висновку , що розташування прибудови № 1 до житлового будинку [ADDRESS] з урахуванням результатів геодезичної зйомки також не відповідає вимогам будівельних норм і правил, а саме п. 3.25 * ДБН 360- 92**. В ході експертного дослідження також було встановлено, що протипожежна відстань між прибудовою № 1 до житлового будинку [ADDRESS] та житловим будинком із господарчим блоком домоволодіння [ADDRESS] складає 2, 54 м, що на 5, 46 м менше , ніж передбачено згідно обов'язковому додатку 3.1 ДБН 360- 92**, що не відповідає будівельним нормам. Конструкція даху прибудови № 1 запроектована двосхильна, з ухилом однієї частини даху в бік земельної ділянки [ADDRESS], що може привести до сходу атмосферних опадів на територію сусідньої земельної ділянки. На даху прибудови № 1 до житлового будинку, з боку домоволодіння [ADDRESS] також не виконані водовідвідні засоби , відсутні жолоби та водостічні труби, що не відповідає вимогам п. 3. 25 * ДБН 360- 92 **. Місцерозташування вигрібної ями - споруди домоволодіння [ADDRESS], яка частково знаходиться на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] , та на відстані ? 0,7 м ( 1, 6 - 0, 93) від житлового будинку [ADDRESS] , не відповідає вимогам п. 2.2 Державних санітарних норм і правил утримання територій місць. Отже, зазначені порушення чинять перешкоди позивачеві у користуванні своєю власністю та підлягають усуненню. Так, згідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, захист права власності гарантується законом, який надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені також нормами статей 16 та 391 ЦК України. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном , власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема обраним позивачем способом захисту права власності, що не суперечить закону та наданим матеріалам справи. Так, згідно до висновків судової комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи № 19 від 24 січня 2014 року існують варіанти усунення вказаних перешкод, а саме: демонтувати існуючий паркан та винести межові знаки по суміжній границі в натурі і встановити паркан по межі згідно з державними актами на право приватної власності на земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] - привести конструкцію даху прибудови № 1 до житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] шляхом перебудови таким чином, щоб уникнути схід атмосферних опадів на територію сусідньої земельної ділянки та влаштувати заходи з водовідведення ( жолобів та водостічних труб); - засипати вигрібну яму поруч із житловим будинком [ADDRESS] , люк забетонувати. Суд погоджується із наданими варіантами усунення перешкод, оскільки вони відповідають встановленому у суді та не суперечать матеріалам справи і поясненням у судовому засіданні експерта Клименко І.В. Посилки представника відповідачки на висновок експертного дослідження інженерно - технічної експертизи № 45 від 24. 02. 2014 року про те, що відсутнє накладення земельної ділянки, що належить [PERSON] і розташованої за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки , що належить позивачеві [PERSON] і розташованої за адресою: [ADDRESS] , ніяким чином не спростовує висновків проведеної у рамках даної цивільної справи судової комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи про наявність вищезазначених перешкод та можливості їх усунення наведеним способом. Окрім того, суд приймає до уваги, що наданий представником відповідачки висновок експертного дослідження зроблений нею за межами розгляду даної цивільної справи, без попередження експертів про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та без виходу фахівців на місце розташування спірних об'єктів нерухомого майна. Отже, посилки представника відповідача на даний висновок як на доказ своїх заперечень суд не приймає до уваги як безспірний і надає при цьому перевагу висновкам проведеної у рамках даної цивільної справи судової комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи № 19 від 24 січня 2014 року . Не може суд погодитися також із твердженням представника відповідачки про те, що вигрібна яма частково знаходиться на земельні ділянці позивача, а тому достатніх підстав покладати обов'язки щодо її усунення саме на відповідачку немає. Так, встановлено і визнавалося сторонами, що ця яма існувала при проведенні відповідачкою свого будівництва та використовувалася неї, при цьому саме горловина цієї ями знаходиться на території земельної ділянки. Між тим, вимога позивача про необхідність вигребу цієї ями із подальшим її бетонуванням і лише після цього її засипанням , не підтверджена висновками експертизи, яка щодо усунення цієї перешкоди надає лише один вищенаведений варіант. Щодо вимоги позивача про необхідність знесення прибудови № 1 до домоволодіння [ADDRESS] , що належить відповідачці, то суд не вбачає для цього достатніх підстав і відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги , виходячи з наступного. Так, згідно до висновків судової комплексної будівельно - технічної землевпорядної експертизи місцерозташування прибудови № 1 домоволодіння [ADDRESS] не відповідає вимогам будівельних норм і правил, а саме п. 3.25 * ДБН 360- 92 **. Прибудова розташована по суміжній границі між земельними ділянками домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] , тому немає відстані в 1 м, яка передбачається для обслуговування стін будівель. Обслуговування будівель домоволодіння [ADDRESS] можливо тільки з території домоволодіння [ADDRESS]. Але вимоги будівельних норм і правил , а саме п. 3. 25 * ДБН 360- 92** можуть не застосовуватися за наявності згоди власника сусідньої ділянки з обслуговування будівель з його території. При відсутності згоди - привести відповідно до вимог будівельних норм і правил можливо тільки шляхом демонтажу частини будови шириною 1 метр уздовж суміжного кордону. Щоб уникнути аварійних ситуацій , демонтаж може проводитися фахівцями тільки при наявності розробленого проекту реконструкції будівлі. Привести прибудову відповідно до протипожежних вимог будівельних норм і правил не можливо. Згідно до наданого представником відповідачки свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30. 09. 2013 року, за останньою зареєстроване її право власності в цілому на будинок [ADDRESS] Отже, проведення часткового демонтажу вказаного будинку без збереження його цілісності за таких підстав неможливо і потягне за собою порушення права власності самої відповідачки, в той час як згідно до статті 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного,

Outcome: partial