Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

27 серпня 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 7.8461 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті чоловіка [PERSON] залишився спадок у виді зазначеної ділянки, яку вона не може переоформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю втрачено. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, однак не може перереєструвати на себе спадкову ділянку через зазначену обставину, і виправити її вона не може в зв'язку зі смертю власника, тому просила винести судове рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про його час та місце був повідомлений належним чином, надали заяву з проханням розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 7.8461 га., виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 21.12.2001 року, зареєстрованого за №1. В даний час державний акт втрачено. При житті [PERSON] заповіту не складав. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач відповідно до свідоцтва про одруження виданого 26.07.1980 року актовий запис №9 є дружиною спадкодавця та є спадкоємицею за законом. Інші спадкоєці - діти спадкодавця він спадщини відмовились. Вона вчасно, в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, отримала від нотаріуса роз'яснення про неможливість оформлення в нотаріальному порядку спадщини на земельну ділянку, розташовану на території Мигіївської сільської ради в Первомайському районі Миколаївської області, оскільки не представила належний правовстановлюючий документ на цю спадкову нерухомість. Так, як вже було зазначено вище, державний акт на право власності на вище вказану земельну ділянку втрачено, в даний час отримати належний правовстановлюючий документ, що було передбачено діючим на той час законодавством не можливо зі смертю власника. В той же час, згідно копії державного акту та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] належало право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст. 131 ЦК України та п. г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки в тому числі і на підставі успадкування. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала за життя [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved