Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

27 вересня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] .. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачеві кредит в розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а останній був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідач не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту. Його заборгованість за вказаним договором станом на 18 червня 2018 року складає 109 346 грн 20 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 17 вересня 2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, викладених на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Вказане підтверджується змістом заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а. с. 6). З матеріалів справи вбачається, що долучені до цієї заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 50 днів пільгового періоду» та «Універсальна Gold» (а. с. 7), довідка про зміну умов кредитування (а. с. 8), а також витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 9-42) не містять підпису відповідача. За змістом наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2015 року, станом на 18 червня 2019 року за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 109 364 грн 20 коп., з яких: 44 568 грн 37 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 39 640 грн 92 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом, 25 154 грн 91 коп. - заборгованість за пенею (а. с. 43-45). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України) З дослідженої судом заяви позивальника вбачається, що відповідачем підписано лише заяву на отримання кредиту. При цьому, підписаний сторонами договір не містить умов щодо сплати пені та штрафу. В той же час, долучені до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 50 днів пільгового періоду» та «Універсальна Gold», довідка про зміну умов кредитування, а також витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, а отже не можуть визнаватися кредитним договором. При цьому суд зазначає, що підписана відповідачем заява на кредитування, що містить посилання на умови та правила надання банківським послуг, не містить прив`язки до редакції умов та правил, а тому не дозволяє встановити, які саме умови мали на увазі сторони у 2015 році (рік укладення договору). Отже, матеріали справи не містять доказу, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів) і саме в таких розмірах. Відтак, за відсутності письмового договору про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг та відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору. З урахуванням викладеного, а також того факту, що суду не надано письмового договору, підписаного відповідачем, про те, що він приймає умови щодо нарахуванням пені, а також зміну умов кредитування, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог - стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 15 000 грн. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 762 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 241 грн 67 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial