Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

27 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з 13 березня 2018 року він працював на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини - епізоотолога епізоотологічного відділу Державної установи «Волинська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» правонаступником якої з 12.09.2018р. є Волинська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Наказом відповідача №31-К від 31.05.2021р. «Про оголошення догани» позивачу по справі [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни ( систематичне нехтування та невиконання посадових обов`язків) відповідно до ст. 147-149 КЗпП України, п.п. 7.1-7.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників, посадової інструкції. Підставою для винесення даного наказу стала доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 13.05.2021р. Наказом відповідача №46-К від 11.08.2021р. його було звільнено із займаної посади з 13.08.2021р. за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення даного наказу стали: доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 27.07.2021р., наказ №52-К від 23.09.2020р. про оголошення догани, наказ №31-К від 31.05.2021р. про оголошення догани та згода на звільнення профспілкового комітету від 11.08.2021р. Вважає накази №46-К від 11.08.2021р. про звільнення та №31-К від 31.05.2021р. про оголошення догани незаконними, як такі, що видані з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки у них не зазначено, які саме обов`язки покладені на позивача трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ним систематично не виконувались без поважних причин, не зазначено у чому полягає вчинений дисциплінарний проступок за який до нього було застосовано дисциплінарне стягнення. Не зазначено дані відомості у поданні адміністрації до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення та у протоколі засідання профспілкового комітету №23 від 11.08.2021р. при наданні згоди на звільнення. Також вказує, що при звільненні у нього не відбирались письмові пояснення. Крім того зазначає, що протиправними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав значного психологічного дискомфорту, нервового стресу, критики з боку знайомих, мешканців м. Луцька та області, принижено його авторитет як лікаря, діями відповідача завдано шкоду його діловій репутації, що змусило його докладати зусиль для відновлення власної позитивної оцінки з боку колег, громадян міста та області. В результаті неправомірних дій відповідача щодо його звільнення з роботи, він позбавлений засобів для існування так як заробітна плата була єдиним джерелом його доходу. Порушено нормальний ритм його життя. Моральна шкода полягає в порушенні його честі, гідності та діловій репутації внаслідок прийняття відповідачем незаконного наказу про його звільнення, настання негативних наслідків у вигляді душевних страждань, порушенні нормального ритму життя та нормальних життєвих зв`язків, відновлення яких потребує тривалого часу та значних зусиль. Просить суд визнати незаконними та скасувати накази №31-К від 31.05.2021р. «Про оголошення догани», №46-К від 11.08.2021р. «Про звільнення [PERSON] »; поновити його на роботі; стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.09.2021р. позивач [PERSON] до суду подав заяву про зміну (доповнення) підстав позову, у якій вказує, що доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 13.05.2021р. не може бути підставою для прийняття наказу №31-К від 31.05.2021р. «Про оголошення догани», оскільки позивач не був ознайомлений з наказом ДСУ з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 03.05.2018р. «Про надання інформації щодо випадків захворювання тварин», у якому його прізвище не зазначено, іншими розпорядчими документами щодо подання звітів по організації оздоровчих заходів по лейкозу В.Р.Х. у районах Волинської області в Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, що також підтверджується відсутністю його підпису у наказі Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області №378-од від 28.12.2019р. «Про затвердження форм звіту про організацію оздоровчих заходів по лейкозу великої рогатої худоби у районах Волинської області», що й стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З доповідної записки завідувача відділу Жили П.І. від 27.07.2021р., яка й стала підставою для прийняття наказу №46-к від 11.08.2021р. «Про звільнення [PERSON] » у зв`язку з відпусткою [PERSON] з 14.06. по 16.07.2021р. на [PERSON] було покладено виконання обов`язків завідувача відділу, який і мав подати звіт по позитивних випадках за червень 2021 року. Дані обов`язки також не зазначено у посадовій інструкції позивача та у наказі №50-Від від 31.05.2021р. «Про надання відпустки [PERSON] ». Також вважає формальним підхід профспілкового комітету про надання згоди на його звільнення з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки письмові документи, які стали підставою для прийняття наказу про його звільнення на засіданні профспілкового комітету не досліджувались, не перевірялась правомірність виданих наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Прохальну частину позовної заяви залишено без змін. 27.09.2021р. від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначає, що позивач у позовній заяві не вказав, які саме норми закону порушено відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів. Накази №31-к від 31.05.2021р. «Про оголошення догани» та №46-к від 11.08.2021р. «Про звільнення [PERSON] » прийняті з дотриманням вимог чинного трудового законодавства у відповідності з п.п. 2.2, 2.16 посадової інструкції позивача (а.с. 47-49). В задоволенні позову просить відмовити в повному об`ємі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Хитрик Р.І. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та заяві про доповнення позовних вимог, просив позов задовольнити в повному об`ємі. Представник відповідача - [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити в повному об`ємі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За змістом закону, звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об`єктивні причини. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 23 постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за п. 3 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 19 жовтня 2016 року у справі N6-2801цс15, відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами Судом встановлено, що [PERSON] з 13.03.2018р. по 13.08.2021р. працював на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини - епізоотолога епізоотологічного відділу Державної установи «Волинська регіональна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» (а.с. 16-17, 59). Як вбачається з матеріалів справи, досліджених судом, наказом №31-К від 31.05.2021р. «Про оголошення догани» позивачу по справі [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (систематичне нехтування та невиконання посадових обов`язків) (а.с. 11). Наказом №46-К від 11.08.2021р. «Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Із змісту зазначеного наказу вбачається, що підставою для його винесення стали наказ №31-к від 31.05.2021р., №52-к від 23.09.2020р., доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 27.07.2021р. (а.с. 12). Щодо законності винесення наказу №31-к від 31.05.2021р. суд зазначає наступне. Наказом №31-к від 31.05.2021р. «Про оголошення догани» позивачу по справі [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни (систематичне нехтування та невиконання посадових обов`язків) відповідно до ст. ст. 147 - 149 КЗпП України, п.п. 7.1-7.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників, посадової інструкції. Із змісту зазначеного наказу, з яким був позивач ознайомлений вбачається, що підставою для його винесення стала доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 13.05.2021р. Як вбачається із доповідної записки завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 13.05.2021р., підставою для винесення оскаржуваного наказу стало систематичне порушення виконавської дисципліни та невиконання посадових обов`язків, невиконання завдань по складанню звіту та неподання позивачем [PERSON] звіту в Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини щодо організації оздоровчих заходів по лейкозу В.Р.Х. у районах Волинської області за квітень 2021 року, який мав бути зданий до 10.05.2021р. (а.с. 58). Як вбачається із наказу№371 від 03.05.2018р. Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів «Про надання інформації щодо випадків захворювання тварин» директорам регіональних державних лабораторій Держпродспоживслужби доведено проводити узагальнення результатів стосовно всіх позитивних випадків лабораторних досліджень на інфекційні хвороби тварин та щомісяця до 10 числа, що настає після звітного періоду подавати відповідну інформацію в регіональні управління (а.с. 62 на звороті). Наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області №378-од від 28.12.2019р. затверджено форму звіту про організацію оздоровчих заходів по лейкозу великої рогатої худоби у районах Волинської області, який мав подаватись не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним в паперовій формі (а.с. 54). Відповідно до п. п. 2.2, 2.16 Посадової інструкції провідного лікаря ветеринарної медицини Епізоотологічного відділу Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів [PERSON] , з якою він був ознайомлений 02.01.2020р. (а.с. 47-49), до кола його обов`язків входить формування та подання щомісячних звітів в ГУ ДПСС у Волинській області щодо організації оздоровчих заходів по лейкозу у районах Волинської області. Як вбачається із пояснювальної записки [PERSON] від 14.05.2021р. даний звіт ним було подано на електронну пошту Управління, хоча зі службової записки завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 21.05.2021р. вбачається, що вказаний звіт не був зданий позивачем по справі до Управління ні в електронному, ні в паперовому вигляді (а.с. 87). Інші докази, щодо підтвердження або спростування даного факту матеріали справи не містять. Як вбачається із наказу №50-Від від 31.05.2021р. «Про надання щорічної та додаткової відпустки [PERSON] » обов`язки завідувача епізоотологічного відділу на період з 14.06.2021р. по 16.07.2021р. було покладено на [PERSON] (а.с. 46). У пункті 7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДУ «Волинська регіональна державна лабораторія ветеринарної медицини» зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення (а.с. 31-37). Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнення працівника до відповідальності даного виду, власник або уповноважений ним орган, повинні навести конкретні факти допущеного позивачем невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Проте, в наказі №31-к від 31.05.2021 року про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани не зазначено які саме обов`язки, покладені на [PERSON] трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ним не виконувалися без поважних причин, як і не зазначено у чому саме полягає дисциплінарний проступок вчинений позивачем, за який дане дисциплінарне стягнення було до нього застосовано, коли та за яких обставин цей дисциплінарний проступок вчинено та які вимоги посадової інструкції ним порушено. Аналогічні порушення вбачаються і з наказу №52-К від 23.09.2020р. «Про оголошення догани», за порушення трудової дисципліни (систематичне нехтування та невиконання посадових обов`язків), який [PERSON] не оскаржувався (а.с. 84). Разом з тим зі змісту наказу №31-К від 31.05.2021р. не вбачається в чому саме полягає порушення вимог посадової інструкції [PERSON] . З огляду на це, суд дійшов висновку, що вказаний наказ про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] є необґрунтованим, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Детально проаналізувавши норми чинного трудового законодавства, беручи до уваги досліджені судом докази у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені представником відповідача, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу №31-К від 31.05.2021р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» підлягає до задоволення. Щодо наказу №46-К від 11.08.2021р. суд зазначає наступне. Наказом №46-К від 11.08.2021р. «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з посади провідного лікаря ветеринарної медицини епізоотологічного відділу Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 13 серпня 2021 року. за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 40 КЗпП України (а.с. 88). Підставою для винесення даного наказу стали: доповідна записка завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 27.07.2021р.; наказ про оголошення догани від 31.05.2021р. №31-к та наказ про оголошення догани №52-к від 23.09.2020р. та згода на звільнення [PERSON] профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДУ «Волинська регіональна державна лабораторія ветеринарної медицини» від 11.08.2021р. З даним наказом був ознайомлений [PERSON] та наказ йому вручено 13.08.2021р., тобто в день звільнення. Звільняючи позивача за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідач у наказі про звільнення не зазначив, які попередні порушення трудової дисципліни було допущено позивачем. Як вбачається із доповідної записки завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 27.07.2021р. позивачем не був зданий звіт по позитивних випадках по лейкозу ВРХ за червень місяць 2021 року в порушення вимог наказу Держпродспоживслужби №371 від 03.05.2018р. Позивачу було надано строк для надання пояснень до 29.07.2021р. (а.с. 89). Актом від 04.08.2021р. №411 зафіксовано відмову [PERSON] надавати письмові пояснення з приводу доповідної записки завідувача епізоотологічного відділу [PERSON] від 27.07.2021р. (а.с. 90). Як вбачається із подання адміністрації до профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДУ «Волинська обласна лабораторія ветеринарної медицини» на підставі якого і була дана згода профспілкового комітету на звільнення [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (протокол №23 від 11.08.2021р.), у ньому не зазначено, за яке саме систематичне невиконання провідним лікарем ветеринарної медицини епізоотологічного відділу Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів [PERSON] без поважних причин покладених на нього обов`язків просить надати згоду на звільнення (а.с. 64-67). Крім того, в наказі №46-К від 11.08.2021 року «Про звільнення [PERSON] » не зазначено які саме обов`язки, покладені на [PERSON] трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ним не виконувалися без поважних причин, як і не зазначено у чому саме полягає систематичне невиконання позивачем покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку обов`язків. Обґрунтовуючи наявність порушень з боку позивача щодо неподання звітів за квітень та червень 2021р. по лейкозу ВРХ, відповідач не довів належними і допустимими доказами факт заподіяння будь - якої шкоди для Волинської регіональної державної лабораторії внаслідок цього. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, вказані звіти були здані хоча і з запізненням та шкідливих наслідків не наступило. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача проведено з порушенням чинного законодавства про працю, оскільки оскаржуваний наказ №46-К від 11.08.2021р., як і наказ №31-К від 31.05.2021р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , який передував наказу про звільнення, не містить фактичних та конкретних даних щодо допущених [PERSON] порушень, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, що свідчить про відсутність систематичних порушень та систематичного невиконання позивачем, як працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України. Суд також звертає увагу, що аналогічні порушення наявні і у наказі №52-К від 23.09.2020р., який позивачем не оскаржувався (а.с. 84). За таких обставин наказ №46-к від 11.08.2021 року на підставі якого позивача [PERSON] звільнено з посади провідного лікаря ветеринарної медицини епізоотологічного відділу 13 серпня 2021 року підлягає скасуванню, а [PERSON] слід поновити на вказаній посаді Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Орган, який розглядає спір при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У зв`язку із незаконним звільненням позивача з роботи відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України до задоволення також підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.08.2021 року по день винесення судового рішення. Як вбачається із довідки про заробітну плату позивача, середньомісячний заробіток позивача за червень-липень 2021 року становить 16244 грн. 00 коп. (червень 8122,00 грн. + липень 8122,00 грн) (а.с. 13). З врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 середньоденна заробітна плата позивача становить 386,76 грн. (16244,00 грн.:42 робочих днів); робочі дні за серпень з 13.08.2021р. - 12 (386,76 х 12=4641,12 грн.); робочі дні за вересень - 22 (386,76 х 22=8508,72 грн.); робочі дні за жовтень - 20 (386,76 х 20=7735,20 грн.); робочі дні за листопад по 16.11.2021р. включно - 12 (386,76 х 12=4641,12 грн.). Сума коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 13.08.2021 року по 16.11.2021 р. включно становить 25 526 грн. 16 коп., що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно п.п. 3,4 Постанови Пленому Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями, або бездіяльністю інших собі. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань від виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Беручи до уваги обставини встановлені судом, щодо порушення трудових прав позивача, суд враховує характер та обсяг страждань(фізичних, душевних, психічних тощо) яких зазнала позивач, їх тривалість, при цьому виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням положень вказаної статті та беручи до уваги що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме задоволенню підлягають чотири вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, тому з відповідача - Волинської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4540 грн. 00 коп. Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення у справах про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial