Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

28 лютого 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 липня 2012 року між нею та ПАТ «Банк Руский стандарт» укладено кредитний договір № 98223508, відповідно до якого відповідачем їй надано кредитні кошти на придбання метало пластикового вікна в сумі 2481,00 гривень. Строк кредиту 185 днів з 06 липня 2012 року по 06 січня 2013 року. Ставка кредиту 0,01 % річних. Загальна сума відсотків по кредиту 0,11 гривень. У 2020 році вона дізналася, що 06 грудня 2019 року постановою головного приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження № 60800909, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 6900 від 09 листопада 2019 року про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 98223508 від 06 липня 2012 року укладеним нею з ПАТ «Банк Руский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» в розмірі 57780,37 гривень, з яких основний борг в розмірі 54542,86 гривень, відсотки в розмірі 2387,51 гривень, плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 850,00 гривень. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, на підставі документів наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача; не отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку; відповідачем пропущено строк протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 6900 від 09 листопада 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 16 березня 2020 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що маються відповідні розписки. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що маються відповідні розписки. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань. Згідно матеріалів справи 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №6900, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» (правонаступника ПАТ «Банк «Руский Стандарт») заборгованість за кредитним договором №98223508 від 06.07.2012 року у розмірі 56930,37 гривень, а також плату за вчинення виконавчого напису - 850 гривень. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Крім того, не надано суду даних про те, що АТ «Банк Форвард» на адресу [PERSON] було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язаннь за кредитним договором з метою їх усунення, що об`єктивно позбавили позивачку можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості і надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Водночас суд зазначає, що з наданих суду письмових доказів, наявних в матеріалах справи неможливо зробити висновок про пропущення банком трирічного строку із дня виникнення права вимоги, встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат» та відповідно перевірити доводи позивачки в цій частині. Однак дана обставина не впливає на висновки суду. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович та приватний виконавцеь виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь [PERSON] суми сплаченого нею судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved