Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

28 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним кредитний договір від 12 грудня 2019 року № ВС-00052713, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕШ» (далі - ТОВ «ЛАЙМ КЕШ»). Стягнути судовий збір з відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається, що 12 грудня 2019 року між ним та ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» був укладений кредитний договір ВС-00052713, відповідно до умов якого він отримав кошти у сумі 4000,00 грн., строком на 16 днів. 31 грудня 2019 року було укладено додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору. Пізніше 15 січня 2020 року укладено додаткову угоду №2, 03 лютого 2020 року - угоду №3, а 21 лютого 2020 року угоду №4. Вказані додаткові угоди стосувалися продовження строку укладеного кредитного договору. Відповідно до умов договору, а саме: пункту 1.4.1 проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом у розмірі 2,0% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом. Таким чином, реальна річна ставка - 730%. Посилаючись на положення частини 1 та 2 статті 18 вказаного Закону, вказує, що умови Договору є несправедливими, адже всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача. З урахуванням положень пункту 5 частини 3 статті 18 вказаного Закону, вважає, що такі умови є несправедливими, адже встановлено вимоги щодо сплатим споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ять відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Зазначив, що умови договору є протиправними, оскільки перевищують розумну межу компенсації за невиконання позичальником своїх обов`язків. виникає дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту. Таким чином, договір позики ставить споживача в тяжке, несправедливе становище в договірних зобов`язаннях, умови кредиту суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача. Вважає такі умови договору несправедливими, а тому просить визнати договір недійсним. У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував щодо їх задоволення. Вказав, що 12 грудня 2019 року між Товариством та відповідачем був укладений Кредитний договір №ВС-00052713, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти у сумі 4000,00 грн., зі сплатою відсотків, строком на 16 днів, який в подальшому був продовжений на підставі укладених додаткових договорів. При цьому, перед підписанням договору позивач ознайомлювався з його умовами, погодившись із ним [PERSON] підписав його власноруч. Враховуючи це, твердження позивача, що вищевказаний договір є недійсним безпідставні. Оскільки, як зазначено в розділі 4 Кредитного договору, волевиявлення позичальника є вільним і відповідає його внутрішній волі, він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей Кредитний договір, позичальник чітко усвідомлює всі умови цього кредитного договору та не перебуває під впливом помилки та обману, а також те, що він вважає умови укладеного договору вигідними для себе. Крім цього, зазначив, що умови укладеного договору не підпадають під дію Закону України «Про споживче кредитування», на якій посилається позивач, оскільки строк дії договору менше одного місяця, до того ж сума кредиту менша однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» в судове засідання свого представника не направив, від директора Товариства до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 червня 2020 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Згідно з положеннями Цивільного кодексу України, а сам: частинами 1, 3 статті 203ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та статтею 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Змістом статті 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Так, судом встановлено, що 12 грудня 2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту. Перед укладенням Договору, [PERSON] ознайомився із Типовою формою договору та інформаційним листом про орієнтовну сукупну вартість загальної суми кредиту, що також підтвердив своїм власним підписом. Вказаний договір містить особистий власноручний підпис позичальника. Згідно з пунктом 7.7 Договору позичальник підтверджує , що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текс яких розміщується на сайті Кредитодавця в межах Інтернет за посиланням http://lime-cash.com/ Відповідно до пункту 8.2 Договору, Оригінал вказаного кредитного договору ним отримано 12 грудня 2019 року та щодо цього мається окремий підпис позивача. Згідно з пунктами 1.1, 3.1 вказаного Договору, Позикодавець передає Позичальникові грошові кошти (позику) у сумі 4000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути зазначену суму Кредиту та сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі та порядку, що визначені цим Кредитним договором. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених Договором , може бути продовжений до 96 днів включно. Плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 2% в день (пункт 1.4.1 Договору), у разі належного виконання зобов`язань. Пунктом 1.4.2 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за кожен день у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним з дня, наступного за днем закінчення строку передбаченого пунктом 1.4.1 Договору, у разі якщо зобов`язання не виконані Позичальником належним чином, наступні 80 календарних дні до 96 календарного дня включно з дати надання Кредиту. Враховуючи положення пункту 1.4 Кредитного договору, сторони узгодили, що Позичальник сплачує проценти за фактичну кількість днів користування з розрахунку: за строки вказані у пункті 1.4.1 - 730 % річних; за строки у пункті 1.4.2 - 912,5 % річних (пункт 1.5 Договору). Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору, сукупна вартість позики становить 332 % від суми позики або 13280 грн. За 16 днів, позичальник мав сплатити 1280,00 грн. Реальна річна процентна ставка 730% річних. Строк погашення 27 грудня 2019 року (а.с. 8). Розділом 5 Договору також передбачено відповідальність за порушення строків повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів, згідно яких позичальник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. За заявою [PERSON] від 31 грудня 2019 року було продовжено строк користування кредитом за Договором на 16 днів, про що між сторонами була укладена додаткова угода №1 (а.с. 9-10). Відповідно до пункту 9.2 Додаткової угоди №1, її оригінал отримано [PERSON] 31 грудня 2019 року про що свідчить його власний підпис. З огляду на Додаток №1 до Додаткової угоди від 31 грудня 2019 року №1, сукупна вартість позики так і становить 332 % від суми позики або 13280 грн. За 16 днів, позичальник мав сплатити 1280,00 грн. Реальна річна процентна ставка по строку договору становить 882,08% річних, по строку кредиту - 730% річних. Строк погашення кредиту до 16 січня 2020 року (а.с. 11). Також 15 січня 2020 року між сторонами за заявою [PERSON] була укладена додаткова угода №2, якою продовжено строк дії договору на 16 днів, а саме до 01 лютого 2020 року (а.с. 12-13). Оригінал додаткової угоди №2 отримано [PERSON] 31 грудня 2019 року про що свідчить його власний підпис (пункт 9.2 Додаткової угоди №2). Відповідно до додатку 1 до Додаткової угоди №2, сукупна вартість позики становить 332 % від суми позики або 13280 грн. За 16 днів, позичальник мав сплатити 1280,00 грн. Реальна річна процентна ставка по строку договору становить 882,08% річних, по строку кредиту - 730% річних. Строк погашення кредиту продовжено до 01 лютого 2020 року (а.с. 14). Крім цього, за заявою [PERSON] строк дії договору був продовжений ще до 16 днів, про що між сторонами була укладена додаткова угода №3 від 03 лютого 2020 року (а.с. 15-16). Оригінал додаткової угоди №2 отримано [PERSON] 03 лютого 2020 року про що свідчить його власний підпис (пункт 9.2 Додаткової угоди №2). Відповідно до додатку 1 до Додаткової угоди №3, сукупна вартість позики становить 332 % від суми позики або 13280 грн. За 16 днів, позичальник мав сплатити 1280,00 грн. Реальна річна процентна ставка по строку договору становить 882,08% річних, по строку кредиту - 730% річних. Строк погашення кредиту продовжено до 19 лютого 2020 року (а.с. 17). Крім цього 21 лютого 2020 року між сторонами за заявою [PERSON] була укладена додаткова угода №4, якою продовжено строк дії договору на 16 днів (а.с. 12-13). Оригінал додаткової угоди №4 не отримана [PERSON] 21 лютого 2020 року оскільки відсутній його власний підпис (пункт 9.2 Додаткової угоди №2). Водночас, його власний підпис міститься під заявою про продовження строку користування кредитом від 21 лютого 2020 року. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір, а також додаткові угоди підписані позивачем власноручно. Більш того, позивач підписував окремо пункт у договорі та додаткових угодах, окрім додаткової угоди №4 від 21 лютого 2020 року, про отримання ним їх примірників (а.с. 7,10, 13, 16). Крім цього, до підписання вказаного Договору позивач ознайомився з Типовою формою кредитного договору та інформацією про орієнтовну сукупну вартість заявленої суми кредиту, яка є не меншою ніж, та що визначена умовами Договору. Про отримання позивачем такої інформації свідчить його власноручний підпис. У своїй позовній заяві позивач посилається на несправедливі умови договору. Зокрема цитує положення частини 2 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, з чого суд дійшов висновку про зауваження позивача щодо порушення саме цієї вимоги Закону та яка є підставою та обґрунтуванням його позовних вимог. Частиною 2 статті 18 вказаного Закону визначене поняття «несправедливі умови договору». Перелік таких умов, визначений частиною 3 статі 18 вказаного Закону, серед них встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункт 3) та установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (пункт 10). Так, зі змісту договору, за користування кредитом встановлена плата - проценти в розмірі 2 % на день від суми наданого кредиту. Надано в позику 4000 грн. на 16 днів, розмір процентів за цей строк складав 1280,00 грн. Розділом 4 зокрема пунктами 2-5 Договору передбачено, що волевиявлення Позичальника є вільним і відповідає його внутрішній волі; він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей Кредитний договір; Позичальник чітко усвідомлює всі умови цього Кредитного договору та не перебуває під впливом помилки чи обману; він вважає умови цього Кредитного договору вигідними для себе. З огляду на договір, що оспорюється, він підписаний сторонами, що свідчить про те, що позичальник був ознайомлений з його умовами та погодився зі змістом прав та обов`язків кожної із сторін. [PERSON] , підписав Договір, в якому зазначені його основні умови, зокрема його розмір, строк, плата за користування кредитними коштами, в тому числі і відповідальність за порушення умов договору без будь-яких застережень. З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними посилання позивача про наявність підстав щодо несправедливих умов договору, передбачених пунктом 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, несправедливими є, зокрема умови договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, то відповідачем сума пені не нараховувалась, а тому визначити дану непропорційність не можливо. Крім цього, підписуючи договір та отримуючи кошти, погоджувався з умовами договору, які нині зазначає як несправедливі, без будь-яких застережень. Посилання щодо ведення в оману з приводу укладення двох договорів на суму 2000,00 грн. та 4000,00 грн., хоча фактично кредит був виданий на загальну суму 6000,00 грн., не заслуговує на увагу, оскільки , як сам зазначив позивач у відзиві, йому працівниками Товариства було роз`яснено, що це умови кредитування. Тобто, при укладенні договорів [PERSON] були роз`ясненні умови кредитування на які він погодився. Зазначене також стосується строку дії договору. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, водночас позивачем вимога щодо визнання спірного кредитного договору недійним з підстав ведення його в оману не заявлялася, а тому дане питання не розглядається судом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, той факт, що позивач був ознайомлений з усіма істотними умовами при укладенні кредитного договору від 12 грудня 2019 року ВС-00052713 та додатковими угодами, доказів на спростування зазначених обставин ним надано не було, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed