Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на дружину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення трьох років сином [PERSON]. В обґрунтування позову зазначала, що з 09 вересня 2014 року вона і [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження із відповідачем виявилося невдалим, з червня 2015 року вони припинили підтримувати шлюбні відносини та вести спільне господарство. Рішенням суду від 28 березня 2016 року шлюб між ними розірвано. З часу фактичного припинення шлюбних відносин вона із сином [PERSON] проживає у будинку своїх батьків, які допомагають їй утримувати малолітню дитину та забезпечувати сина усім необхідним. Відповідач проживає окремо від них у власній квартирі за іншою адресою, з часу припинення шлюбних відносин син знаходиться на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому має право на утримання від чоловіка. Відповідач є молодою та фізично здоровою особою, працює неофіційно майстром по ремонту мобільних телефонів, у звязку з чим має можливість надавати їй та синові матеріальну допомогу. За весь час окремого проживання відповідач лише один раз надавав їй кошти для сина в розмірі 300 грн. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи, що відповідач працює неофіційно, вважає, що розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу за її відсутності. Проти ухваленняу справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 09 вересня 2014 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який з червня 2015 року після припинення сторонами подружніх відносин проживає із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги синові він не надає, працює неофіційно, постійного доходу не має. Позивач [PERSON] на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років у розрахунку на місяць у 2016 році з 1 травня становить 1228 грн., з 1 грудня 1355 грн. Згідно із ст. 8 цього ж Закону мінімальна заробітна плата у 2016 році у місячному розмірі з 1 травня складає 1450 грн., з 1 грудня 1600 грн. У ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Із довідки №\~40 від 18 травня 2016 року, виданої виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, видно, що син сторін [PERSON], [INFO], проживає із позивачем [PERSON] на знаходиться на її утриманні. Доказів того, що відповідач [PERSON] добровільно, постійно надає матеріальну допомогу синові та позивачу, з якою проживає їхня малолітня дитина, судом не здобуто. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи молодою за віком та працездатною особою, матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] та позивачу, з якою проживає їхня дитина, не надає, постійного заробітку (доходу) не має, інші особи на його утриманні не перебувають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених нею вимог, оскільки визначених законом розмірів прожиткового мінімуму на малолітню дитину та мінімальної заробітної плати не перевищують. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved