Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

27.12.2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.10.2014 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № 141010-090122, на суму 2000 гривень, зі сплатою відсотків 2 % за кожен день користування кредитом, строком до 23.10.2014 року. Відповідно до п.3.1 Договору [PERSON] зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 560,00 грн., що разом складає 2560,00 грн., у строк до 23.10.2014 р. У подальшому [PERSON] декілька разів сплачував відсотки по кредиту та здійснював пролонгацію договору. Останній раз [PERSON] 03.04.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 648,00 грн. та пролонгував договір строком до 17.04.2015 року, зобовязався повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1\~904 грн. 13 коп. В порушення договірних умов [PERSON] станом на 19.12.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1950,20 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Сума заборгованості разом із пенею, процентами та штрафом станом на 19.12.2018 року становить 56 269,58 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 56 269,58 грн. та судовий збір в розмірі 1\~779,62 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.10.2014 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № 141010-090122, на суму 2000 гривень, зі сплатою відсотків 2 % за кожен день користування кредитом, строком до 23.10.2014 року (а.с. 5-6). Відповідно до п.3.1 Договору [PERSON] зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 560,00 грн., що разом складає 2560,00 грн., у строк до 23.10.2014 р. Згідно п. 4.4 Умов надання та обслуговування кредитів, які є невідємною частиною договору, при виникненні заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 2,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 4,02 %, на тридцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 6,67%. [PERSON] добровільно 20.10.2014 року відповідно до п. 2.3 Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 440,00 грн. та пролонгував договір строком до 03.11.2014 року. Потім, 03.11.2014 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 17.11.2014 року. 14.11.2014 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 440,00 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 10,00 грн. та пролонгував договір строком до 28.11.2014 року. 30.11.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 80,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 557,00 грн. та пролонгував договір строком до 14.12.2014 року. 15.12.2014 року відповідач сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 600,00 грн. та пролонгував договір строком до 29.12.2014 року. В день закінчення строку дії договору, тобто 29.12.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 560,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 0,20 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 39,80 грн. та пролонгував договір строком до 12.01.2015 року. 12.01.2015 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 545,00 грн. та пролонгував договір строком до 26.01.2015 року. Потім, 30.01.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 700,00 грн. та пролонгував договір строком до 13.02.2015 року. 13.02.2015 року [PERSON] сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 543,62 грн. та пролонгував договір строком до 27.02.2015 року. Потім, 01.03.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 650,00 грн. та пролонгував договір строком до 15.03.2015 року. 17.03.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 620,00 грн. та пролонгував договір строком до 31.03.2015 року. 03.04.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 648,00 грн. та пролонгував договір строком до 17.04.2015 року, зобовязався повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1\~904 грн. 13 коп. В порушення договірних умов [PERSON] станом на 19.12.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1950,20 грн., а також сплати процентів за користування кредитом та пені. Сума заборгованості разом із пенею, процентами та штрафом станом на 19.12.2018 року становить 56\~269,58 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за \~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~ Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. \~\~\~ Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. \~\~ Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. \~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору № 141010-090122 від 10.10.2014 року позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків та штрафів по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved