Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

28 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 17 квітня 2014 року відповідач [PERSON] отримала від неї грошову суму в розмірі 6390 грн., яку зобов'язалась повернути до 9 травня 2014 року, про що власноруч написала розписку. Вказує на те, що на даний час сума боргу не повернута. На її прохання в добровільному порядку повернути борг [PERSON] не реагує, тому вона вимушена звернутися до суду. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 6390 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про місце, день та час слухання справи повідомлялась належним чином, згідно діючого законодавства, у зв'язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних письмових матеріалів, та за відсутності відповідача, постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних під став. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З розписки від 17 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON], паспорт [NUMBER] виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України 15 січня 2005 р., яка мешкає за адресою: [ADDRESS], взяла в борг у [PERSON] 6 390 гривень та обіцяє повернути до 09 травня 2014 року. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на який розповсюджуються вимоги Розділу ІІІ (параграфу 1 Глави 71) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання за умовами договору позики, оскільки не повернула у встановлений строк позивачу [PERSON] суму боргу, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума в розмірі 6390 грн., внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судові витрати в розмірі 243,60 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved