Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

27 лютого 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказує, що 08 травня 2018 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Хмельницьке обласне управління та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 22-2018-374, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 65000 грн. на строку 60 місяців. За користування кредитом відповідач зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Оскільки відповідач своїх обов`язків щодо погашення кредиту не виконує, утворилася заборгованість 51765 грн. 52 коп. У зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 16\~березня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе у даній справі постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав договір про споживчий кредит №22-2018-374 від 08 травня 2018 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 65000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 08 травня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлене згідно з умовами цього Договору. Згідно п.2.4.1. за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначена в цьому пункті процентна ставка є фіксованою. Відповідно до п.2.4.2. проценти нараховуються Банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Розділом 8 Договору передбачена відповідальність сторін. Зокрема, відповідно до п.8.1., за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених у Договорі та чинним Законодавством. Завдані Банку Збитки Позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню, штраф, і несе відповідальність за їх відшкодування належним йому майном. Згідно п.8.2., сукупна сума неустойки (штрафу, пені), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати половини одержаної Позичальником за цим Договором. Відповідно до п.8.3., за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та сплати процентів за користування Кредитом, та сплати суми комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення платежу. (а.с. 4-8). Згідно даних паспорту споживчого кредиту, зокрема розділу 6, за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення. Сукупна сума пені, не може перевищувати суми, одержаної споживачем за Договором (а.с. 12). У відповідності до розділу 4.2 Договору, Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім зобов`язань до даному договору. При виникненні простроченої заборгованості з основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором в примусовому порядку. Відповідно до розрахунку, загальний розмір заборгованості становить: 51765 грн. 52 коп., з них: заборгованість за основним боргом - 43819 грн. 02 коп., проценти за користування кредитом 7568 грн. 78 коп., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 209 грн. 93 коп., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 703 грн. 75 коп., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 21 грн. 68 коп., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування 65 грн. 60 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 09 грн. 66 коп. (а.с. 19). Проаналізувавши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме стягнення основної суми боргу, заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, 3 % річних, а також суми інфляційних втрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, з огляду на те, що відповідач не виконує належно укладений договір та має заборгованість перед банком за основною сумою боргу та процентами, більше ніж на один місяць, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими. Щодо стягнення з відповідача пені суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 8.3а Договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню Основної суми боргу та сплати процентів за користування Кредитом, та сплати суми комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше суми простроченого платежу. Враховуючи наведені норми закону та положення Договору, вимога позивача про стягнення пені є обґрунтованою. Отже, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає в повному обсязі, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 51765 грн. 52 коп., яка складається: основний борг 43819 грн. 02 коп., загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом 7568 грн. 78 коп., загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом 228 грн. 00 коп., загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту - 21 грн. 98 коп., загальна сума 3 % річних від прострочених сум по відсоткам 65 грн. 60 коп., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу 09 грн. 66 коп., загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам 52 грн. 78 коп. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved