Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

27.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути на її користь з відповідача пеню за несвоєчасну несплату ним аліментів, - в сумі 26811.32 грн. та судові витрати у видіїї витрат на правову допомогу, - в розмірі 1300грн. В обґрунтування вимог у позові зазначено, що судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти для утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 930 (дев`ятсот тридцять) гривень щомісячно до досягнення кожним з дітей повноліття. Однак, у період з травня 2018 року по лютий 2019 року відповідачем було здійснено частково вибірково платежі зі сплати аліментів, та, починаючи з березня 2019 року і по теперішній час відповідач взагалі не здійснює ніяких розрахунків зі сплати аліментів відповідно до вказаного судового наказу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 26811,32 грн., і за що позивач просить стягнути з відповідача пеню - за прострочення зі сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, якою позов визнав, пояснюючи, що згодний на стягнення з нього пені за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 26811,32грн., повідомивши, що, оскільки в нього відсутнє постійне місце роботи та доход, згоден виплатити цю суму в розстрочу, не повідомивши якими частинами і з якою періодичністю він готовий розрахуватися; справу просив розглянути за його відсутністю. Розглянувши надані суду документи та матеріали, заяви позивача, відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про достатність доказів для задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно наказу Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2018р. з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти для утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 930 (дев`ятсот тридцять) гривень щомісячно до досягнення кожним з дітей повноліття (а.с.11); - відповідно до довідки-розрахунку заборгованість за аліментами та борг за аліментами [PERSON] , станом на 20.08.2019р., становить 26811,32 грн. (а.с.14). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заборгованість з аліментів утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.4ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.196 СК України, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина перша статті 196 в редакції Закону №2037 - VІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року). П. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), що визначена статтею 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд, відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, має встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини у її виникненні особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги позивача про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак слід зауважити наступне: З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, враховуючи зміст ст.196 СК України, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку різний, отже і кількість днів прострочення також є різною - залежно від кількості днів в місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів має нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування- не обмежується лише тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і має виконуватися щомісяця. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року. Суд бере до уваги розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, здійснений позивачем. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і має виконуватися щомісяця, тому при розгляді даного спору про таке стягнення, на підставі частини першої ст.196 СК України пені - від суми несплачених аліментів, - суд має з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати, і до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен з прострочених платежів та визначивши її загальну суму, виходячи з наступного розрахунку: - сума неустойки (пені) за вересень 2018 року: заборгованість за аліментами 470 грн. х 1 % (пені) х 304 день = 1429,77 грн.; - сума неустойки (пені) за жовтень 2018 року: заборгованість за аліментами 2916 грн. х 1 % (пені) х 273 днів = 7960,68 грн.; - сума неустойки (пені) за листопад 2018 року: заборгованість за аліментами 2916 грн. х 1 % (пені) х 212 день = 2512,20 грн.; - сума неустойки (пені) за січень 2019 року: заборгованість за аліментами 1040,50 грн. х 1 % (пені) х 181 день = 1883,30 грн; - сума неустойки (пені) за лютий 2019 року: заборгованість за аліментами 40,50 грн. х 1 % (пені) х 153 днів = 61,97 грн.; - сума неустойки (пені) за березень 2019 року: заборгованість за аліментами 3040,50 грн. х 1% (пені) х 122 день = 3709,41 грн; - сума неустойки (пені) за квітень 2019 року: заборгованість за аліментами 3040,50 грн. х 1% (пені) х 92 днів = 2797,26 грн.; - сума неустойки (пені) за травень 2019 року: заборгованість за аліментами 3040,50 грн. х 1% (пені) х 61 день = 1854,70 грн; - сума неустойки (пені) за червень 2019 року: заборгованість за аліментами 3040,50 грн. х 1% (пені) х 31 день = 912,55 грн. Всього розмір пені складає 30207,72 грн.( а.с.12). Відповідно до частини 1 ст.196 СК України, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 30207,72 грн, тобто перевищує 100 % заборгованості з даного аліментного зобов`язання, суд дійшов висновку про стягнення пені в межах фактично наявної заборгованості за аліментами, що підтверджена вищевказаними доказами - в розмірі 26811,32 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції ч.1ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, що пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, ч.2ст.137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разоміз іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем [PERSON] надано суду доказ про те, що 23.07.2019 року між нею та адвокатським об`єднанням «АСТІО» укладено угоду №23/07, предметом якого є надання клієнту правової допомоги (а.с.15); відповідно до витягу з додатку до акту-рахунку здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 31.07.2019р., вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 1300 гривень (а.с.16). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, що пов`язані з розглядом справи, в разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 1300грн., та стягнути 840,80грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved