Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

26 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання його батьки [PERSON] та [PERSON] у 1972 році побудували житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у с. Видерта по вул. Гагаріна, 6, Камінь-Каширського району, Волинської області. 10 жовтня 2012 року його батько [PERSON] помер і [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом успадкувала належну останньому 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. 09 вересня 2014 року померла [PERSON] Згідно заповіту він є спадкоємцем її майна. На його звернення у нотаріальну контору нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. З урахуванням наведених обставин позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по вул. Гагаріна, 6 у с. Видерта, Камінь-Каширського району, Волинської області, у порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні 10 червня 2015 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні 10 червня 2015 року позов визнали і не заперечували визнати за позивачем [PERSON] право власності на спірне нерухоме майно у порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду завірену 02 червня 2015 року секретарем Галинівської сільської Ради народних депутатів Володимир-Волинського району [PERSON] заяву, із змісту якої вбачається, що вона позов визнає і просить справу розглядати у її відсутності (а.с. 38). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 328, 1216 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 6). Останній на праві власності належав деревяний житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гагаріна, 6 у с. Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, побудований у 1972 році, що підтверджується довідкою Видертської сільської ради № 665 від 13 травня 2015 року, витягом з погосподарської книги Видертської сільської ради № 5 за 2011-2015 р.р. та свідоцтвом про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, виданим Виконавчим комітетом Камінь-Каширської районної ради депутатів трудящих Волинської області 06 березня 1973 року на підставі рішення виконавчого комітету Видертської сільської Ради депутатів трудящих від 10 грудня 1972 р. № б/н і довідки правління колгоспу ім. Куйбишева від 29 грудня 1972 р. № б/н (а.с. 14, 15, 17). Загальна площа цього житлового будинку становить 70,5 кв.м. (а.с. 47-53). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. 09 вересня 2014 року [PERSON] померла (а.с. 6). Ще за життя остання склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Видертської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області [PERSON] 16 листопада 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 73, яким спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповіла своєму синові [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 6, 59). Позивач [PERSON] прийняв спадщину у порядку спадкування за заповітом, подавши 22 вересня 2014 року, тобто у межах визначеного законодавством строку для прийняття спадщини, заяву про прийняття спадщини (а.с. 57). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця [PERSON] і спадкоємцями першої черги за законом, від прийняття спадщини, що відкрилася з дня смерті їхньої матері відмовилися, про що у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 01 грудня 2014 року подали нотаріусу заяви (а.с. 60, 61, 62). Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 223 від 20 квітня 2015 року, позивач [PERSON] не подав нотаріусу правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, у звязку з чим йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що належали [PERSON] (а.с. 13). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не мала, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 04.06.2015 р. № 38553615 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 04.06.2015 р. № 38553311 (а.с. 33, 34), а тому позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачі позов визнали і таке визнання ними позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що за позивачем належить визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою позивача суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved