Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

27 березня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Меркурій» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначається, що 07 березня 2017 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 09 березня 2017 року зроблений відповідний актовий запис за № 3. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить земельна ділянка, що розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,5630 га., що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 004006, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010412400416, виданий 18.05.2004 року Межівським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області. На випадок смерті померлий [PERSON], залишив заповіт, згідно якого єдиним спадкоємцем померлого є позивач. Позивач дізнався, що належна йому на праві спадкування земельна ділянка знаходиться в користуванні та обробітку відповідача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з усними заявами щодо повернення йому в користування належної йому на праві спадкування земельної ділянки для самостійного обробітку, але йому відмовляють, оскільки позивач до цього часу не оформив своїх спадкових прав. Так як, оригінал правововстановлюючого документу на спадкове майно відсутній (втрачений), то позивач не звертався до Межівської Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON], оскільки йому буде відмовлено у видачі свідоцтва. В звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на імя померлого, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на даний час не являється власником вище наведеного майна, подальша державна реєстрація його в органах державної реєстрації прав не можлива. Отже, позивач будучи спадкоємцем, не може в повній мірі розпоряджатися спадковим майном. Позивач як спадкоємець, бажає зареєструвати своє право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку з чим, позивач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» код ЄДРПОУ 31713887 належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,5630 га., та визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,5630 га., що залишилася після смерті [PERSON], померлого 07 березня 2017 року та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю ДП № 004006, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010412400416, виданий 18.05.2004 року Межівським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідний на заочний розгляд справи. Вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №852195 виданого повторно Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26.03.2019 року, [PERSON] помер 07 березня 2017 року, про що в Книзі реєстрації смертей 09 березня 2017 року зроблений відповідний актовий запис за № 3. Як вбачається з копії заповіту, складеного 16 серпня 2010 року, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті заповів земельну ділянку, площею 5,5630 га., згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 004006, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010412400416, виданий 18.05.2004 року Межівським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO], зареєстровано в реєстрі № 179. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 004006, померлий [PERSON] на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №194-р від 31.05.2002 року, є власником земельної ділянки, загальною площею 5,5630 га., яка розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 010412400416 від 18.05.2004 року. Право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 5,5630 га., кадастровий номер 1222682200:01:002:0011, яка розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва також підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.04.2019 року. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму ВСУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошується, що відповідно до статті 387 ЦК, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 вказаної Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність предявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій», який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів земельною ділянкою позивача, а також про обґрунтованість позовних вимог та необхідність витребування у відповідача з чужого незаконного володіння на користь позивача зазначеного нерухомого майна. Поновлення права власності позивача на нерухоме майно повинно здійснитися у спосіб, передбачений законом, а тому з урахуванням загальних вимог ЦК України, визначених ст.ст. 391, 392 цього кодексу, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5630 га., що розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved