Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

27.05.2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду і просив ухвалити рішення яким стягнути на його користь з відповідача надміру виплачені кошти в сумі 878,34 грн.. \~\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Гуляйпільському районі Запорізької області та отримує пенсію за віком. В звязку з перерахунком працевлаштування-звільнення пенсіонера та протоколу програмного комплексу АСОПД від 21.04.2015 року за період з 01.04.2010 року по 30.04.2015 року переплата становить 878,34 грн.. Управління листом від 19.03.2015 року зверталось до відповідача з проханням зявитися для вирішення питання з приводу погашення переплати, проте вона так і залишилася неповернутою. Посилаючись на ст. 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування просить суд, стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області суму переплати пенсії за період з 01.04.2010 року по 30.04.2015 року в розмірі 878,34 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала пославшись на вищезазначене і просила позов задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] з 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області та отримує пенсію за віком. Був оформлений як непрацюючий. В 2008 році [PERSON] надав до управління листа з податкової інспекції про свою підприємницьку діяльність. З 01.06.2014 року вказаній особі був здійснений перерахунок пенсії у звязку з добавленим стажем. Згідно проведеного внутрішнього аудиту в управлінні була виявлена переплата пенсії по особовому рахунку пенсіонера в сумі 878,34 грн., що також підтверджується службовими записками начальника відділу з призначення пенсій. Управління УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області з лютого 2015 року направляло на адресу пенсіонера листи-повідомлення з проханням зявитися до спеціаліста з питання погашення переплати. На момент звернення з позовом до суду [PERSON] переплату в добровільному порядку не сплатив. Рішень щодо стягнення з відповідача вказаної суми переплати управління не приймало. Таким чином, управління було вимушено звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнав повністю, вважає, що з його боку не було недобросовісної поведінки щодо отримання переплати пенсії, а також вказує на те, що в діях управління відсутня саме рахункова помилка (а.с.44). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З 2007 року відповідач [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області та отримує пенсію за віком. Згідно службової записки начальника відділу з призначення пенсії [PERSON] від 18.05.2015 року складеної на імя першого заступника УПФУ в Гуляйпільському районі [PERSON] повідомлялося, про те, що по особовому рахунку № 123363 [PERSON], виникла переплата в звязку з неповідомленням пенсіонером про працевлаштування та несвоєчасним занесенням до електронної пенсійної справи даних про роботу. За період з 01.04.2010 року по 30.04.2015 року переплата становить 878,34 грн. (а.с.18). Відповідачу надсилався лист-повідомлення із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів від 14.03.2015 року, який ним був отриманий відповідно до поштового повідомлення 25.03.2015 року (а.с.19, 48-49). Згідно протоколу програмного комплексу АСОПД від 21.04.2015 року за період з 01.04.2010 року по 30.04.2015 року переплата становить 878,34 грн. ( а.с.21). Оригінал пенсійної справи пенсіонера був оглянути в судовому засіданні. З матеріалів вказаної справи було встановлено, що в ній є наявними копії трудової книжки на імя [PERSON] з відомостями про його працевлаштування, зокрема і від 01.04.2010 року ( а.с.52). Також, матеріали вказаної справи містять письмове повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за №20840100003000854 від 06.08.2014 року, складеного державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області на імя [PERSON] (а.с.54). Також, було встановлено, що [PERSON] звертався з заявою про призначення/перерахунок пенсії до УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області від 16.05.2014 року, в якій просив добавити стаж ( а.с.52). Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ч.2 цієї ж статті відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно\~ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №374/7695 від 15.05.2003 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обовязок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Визначення поняття «рахункова помилка» законодавство не містить, але виходячи з загального аналізу нормативно-правових актів, які містять посилання саме на цю підставу, можна зробити висновок про те, що рахунковою помилку є лише та помилка, яка виникла при проведенні арифметичних підрахунків та здебільшого вона має разовий характер, а не є наявною протягом довгого періоду часу. Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, яка мала наслідком надмірну виплату відповідачу відповідних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151 цс 13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абз.2 ч.1 ст.1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Так, судом встановлено, що сума переплати за період з 01.04.2010 року по 30.04.2015 року в розмірі 878,34 грн. виникла виключно у зв'язку з невірним занесенням даних про працевлаштування-звільнення пенсіонера до програмного комплексу АСОПД. Раніше лютого 2015 року управління УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області до відповідача з вимогою про необхідність погашення спірної суми не зверталося. Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON] презумується, та у звязку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, повязаних з рахунковою помилкою, існують правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів в розмірі 878,34 грн..

Outcome: dismissed