Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

27 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі і земельну частку (пай), яка їй належала згідно відповідного сертифікату серії [NUMBER] , зареєстрованому 15 червня 2007 року за № 59. Після смерті матері позивач залишився єдиним спадкоємцем майна покійної за законом, оскільки за свого життя заповіту вона не склала. Спадщину матері [PERSON] прийняв позивач, оскільки на день її смерті проживав разом із нею в будинку [ADDRESS] , а відтак вступив у володіння її майном. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину матері [PERSON] , однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказану земельну частку, а тому він не може реалізувати свого права. Просить визнати за ним, [PERSON] право власності на земельну частку (пай), по колишній СС «Світанок», розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної його матері [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , зареєстрованому 15 червня 2007 року за № 59, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду відзив ( заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області 15 червня 2007 року, про що зроблено запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 59, вбачається, що [PERSON] належала земельна частка (пай), яка перебуває у СС «Світанок», розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також, довідкою відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинський Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 0-3-0.171-46/111-20 від 12 березня 2020 року підтверджується, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах по колишній СС «Світанок», серії[NUMBER] , зареєстрованого 15 червня 2007 року за № 59. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO] , а відтак після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй на праві власності майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у колективному майні тоді існуючого СС «Світанок». У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] підтверджується факт, що він є сином тепер покійної [PERSON] , а отже її спадкоємцем першої черги за законом. У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 411/01-16 від 06.05.2020 року, спадкова справа після смерті померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 153 від 14.02.2020 року стверджується, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала в [ADDRESS] . Заповіт від її імені не посвідчувався. Після її смерті спадкове майно, належне [PERSON] , прийняв син покійної спадкодавці - [PERSON] . За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивач [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за законом, оскільки прийняв її спадщину вступивши у володіння нею, вправі успадкувати також належну померлій земельну частку (пай) згідно вказаного вище сертифікату. У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 370/01-16 від 23.04.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке перебуває в колективній власності СС «Світанок» села Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.116, п.17 Розділу Х Земельного кодексу України,.

Outcome: approved