Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання припиненим договору поруки. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 15.11.2007 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR 501/210/2007, як засіб забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № ML 501/210/2007 від 15.11.2007 року. 17.08.2009 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір №1 до договору поруки, яким п. 2.2. зазначеного договору поруки було доповнено п. 2.2.1. наступного змісту - в разі зміни розміру боргових зобов»язань після укладення цього договору, такі боргові зобов»язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до договору поруки. 04.05.2016 року позивачу надійшла письмова вимога, в якій кредитор змінив строк виконання основного зобов»язання, та встановив новий строк протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Одночасно [PERSON] стало відомо про порушення відповідачем ПАТ «ОТП Банк» його цивільного права шляхом укладання додаткових договорів до кредитного договору, на виконання зобов»язань якого 15.11.2007 року було укладено договір поруки № SR 501/210/2007. Посилався на те, що додатковими договорами № 1 від 17.08.2009 року та № 4 від 31.03.2015 року до кредитного договору № ML 501/210/2007 від 15.11.2007 року було встановлено фіксовану відсоткову ставку на період з 17.08.2009 року до 15.01.2010 року в розмірі 7, 95 % річних та збільшено розмір фіксованого відсотку плаваючої процентної ставки з 3, 99 % до 4, 49%, у період з 31.03.2015 року по 14.04.2016 року за користування кредитом встановлено фіксовану проценту ставку в розмірі 10, 00 % річних, з 15.04.2016 року по 14.04.2018 року передбачено збільшення процентної ставки за користування кредитом до 12, 49 %, а з 15.04.2018 року і до повного виконання боргових зобов»язань у розмірі 1 % + UIRD та змінено валюту виконання боргових зобов»язань, внаслідок чого збільшився розмір його відповідальності. Також зазначив, що при укладанні додаткового договору № 1 від 17.08.2009 року до договору поруки № SR 501/210/2007 від 15.11.2007 року розумів п.4 додаткового договору в контексті зміни зобов»язань тільки в сторону їх зменшення, оскільки збільшення розміру зобов»язань без згоди та повідомлення поручителя прямо заборонено ч. 1 ст. 559 ЦК України. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали з зазначених у позовній заяві підстав, просили визнати припиненим, укладений 15.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» договір поруки № SR 501/210/2007. Відповідач, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, до суду надіслано письмові заперечення та клопотання розглядати справу за відсутності його представника, у задоволенні позовних вимог просили відмовити. Третя особа [PERSON] надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки № SR 501/210/2007 від 15 листопада 2007 року припиненим, за відсутності представника відповідача та третьої особи. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-501/210/2007 на забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов»язань за кредитним договором № ML-501/210/2007 від 15.11.2007 року (а.с. 6-7). Відповідно до пунктів 1.1, 2.1., 2.2 договору поруки поручитель зобов»язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов»язань за кредитним договором № ML-501/210/2007 від 15.11.2007 року, в повному обсязі таких зобов»язань; порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов»язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі № ML-501/210/2007 від 15.11.2007 року; порукою забезпечені боргові зобов»язання в разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1. зазначеного договору поруки. 17.08.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-501/210/2007 від 15.11.2007 року (а.с. 16). Відповідно до п. 4 додаткового договору № 1 до договору поруки № SR-501/210/2007 від 15.11.2007 року п. 2.2. договору поруки доповнено п. 2.2.1, згідно з яким в разі зміни розміру боргових зобов»язань після укладання договору поруки № SR-501/210/2007 від 15.11.2007 року, такі боргові зобов»язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до зазначеного договору поруки (а.с. 16). Як вбачається зі змісту укладеного додаткового договору № 1 від 17.08.2009 року до договору поруки № SR-501/210/2007 від 15.11.2007 року позивач надав згоду про повне забезпечення виконання боргових зобов»язань у разі їх зміни без укладання додаткових договорів до оспорюваного договору. За правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечував укладення ним додаткового договору № 1 від 17.08.2009 року до договору поруки № SR-501/210/2007 від 15.11.2007 року, однак стверджував, що ця додаткова угода була підписана ним внаслідок обману з боку працівників відповідача, однак зазначені твердження позивача не є предметом з»ясування та перевірки за заявленими позовними вимогами з підстав викладених у позовній заяві та підтриманих до початку розгляду справи по суті. З огляду на викладене, зазначені позивачем підстави для припинення договору поруки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, відповідно заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав задоволенню не підлягають. Наразі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню останньому за правилами ст. 88 КПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed