Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

27 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 5 червня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Луківською селищною радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 12. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, які є неповнолітніми. Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально, просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 16), у позовній заяві вказувала, що не заперечує проти заочного розгляду та просила справу розглядати за її відсутності (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи у контексті частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 17), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 1 грудня 2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи видно, що сторони з 5 червня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Луківською селищною радою Турійського району Волинській області, актовий запис № 12 (а.с. 6), є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8), які проживають разом із позивачем (а.с. 9). Встановлено, що позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного, статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved