Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

27 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Відповідно до уточненої позовної заяви про зміну розміру аліментів, поданої позивачем 25 січня 2018 року, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.05.1999 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 24. Вказаний шлюб було розірвано відповіно до рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04.11.2010 року. В період спільного проживання з [PERSON] у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Далі в позові зазначила, що 14 жовтня 2010 року за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі № 2-1852/2010 року з [PERSON] на її користь було стягнуто на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2010 року до повноліття дитини. Прохає суд змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14.10.2010 року з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON], [INFO], збільшивши їх розмір до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 29.01.2018 року відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду заперечення проти позову про зміну розміру аліментів, які суд не може, на теперішній час, рахувати як відзив на позовну заяву в відповідності до положень п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. (а.с. 28-38). В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.19, 43). В судове засідання відповідач не зявився, поштові відправлення, направлені відповідачу за адресами: вул. Цвітна, 20/6, м. Гуляйполе, Запорізька область отримано (а.с. 18), повернуто з довідкою відділення звязку про причину повернення за закінченням терміну зберігання (а.с. 45), за адресою: вул. Прилуцька, 7, с. Прилуки Гуляйпільського району Запорізької області повернуто з відміткою відділення звязку «адресат не проживає», про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Електронна адреса суду: inbox@gp.zp.court.gov.ua (а.с. 22), заяв, клопотань суду не надав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 090544 виданого 10.10.2010 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, 13 вересня 2000 року народилася [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 95, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 04 листопада 2010 року відповідно до рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 22.05.1999 року відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 24 (а.с. 9). 14 листопада 2010 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до зазначеного рішення суду було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх його прибутків, щомісячно, починаючи з 06.09.2010 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття (а.с. 11). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В цьому випадку, згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14.10.2010 року судом були встановлені певні обставини, які додатковому доведенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому визначення розміру аліментів за рішенням суду у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, законом не передбачено. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). З 01.05.2017 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» від 18.05.2017 року для дитини віком від 6 до 18 років складає 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що для повноцінного захисту інтересів неповнолітньої особи розмір аліментів не може бути меншим ніж визначено в законодавстві. Таким чином, позов підлягає задоволенню. При цьому, враховуючи розяснення викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду законної сили. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи щодо матеріального становища сторін, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і обов'язок кожного з батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] необхідно збільшити, визначивши їх у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved