Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

26 січня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом, який згодом уточнив, до Сумського обласного управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про позбавлення премії, свої вимоги мотивує наступним. З 2010 року позивач працював на посаді провідного інженерна з використання водних ресурсів Сумського обласного управління водних ресурсів. Пунктом 2 наказу №31 від 26 грудня 2017 року, виданого начальником управління, позивача було позбавлено премії на 100% за листопад 2017 року за невиконання доручення керівника. Позивач пояснює, що відповідно до вимог п.1.1. та п.2.12 Посадової інструкції провідного інженера відділу водних ресурсів безпосереднім керівником позивача є начальник відділу та заступник начальника управління. Крім того, позивач вказує, що до його обов`язків не входить визначення статусів водних об`єктів, він не має необхідних робочих навичок для даної роботи і не був присутній на жодному з об`єктів, щодо яких було доручення начальника управління. Позивач вказує, що в подальшому отримав від свого безпосереднього начальника аналогічне доручення, виконав його після свого безпосереднього виїзду на водний об`єкт, надав проект відповіді, на підставі якого начальником Гордійко О .П. 30.11.2017 р. за № -1479 було видано письмову інформацію водокористувачу [PERSON] Однак, не зважаючи на це, керівник управління наказом від 26 грудня 2017 року притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавив його премії на 100% за листопад 2017 року. Посилаючись на положення ст. 139 КЗпП України та посилаючись на наказ управління від 20.04.2016 № 28, яким затверджено Положення про преміювання працівників апарату Сумського обласного управління водних ресурсів, позивач просить визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу №31 від 26.12.2017 року «Про виплату премії працівникам апарату за листопад 2017 року» щодо позбавлення премії на 100% провідного інженера з використання водних ресурсів [PERSON] . У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному розмірі. На запитання пояснив, що коли йому було створено належні умови безпосереднім керівником [PERSON] - доручення ним було виконано відразу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні та в письмових поясненнях (а.с.42-45) вказала, що позивач у період з 11.03.2009 року по 28.02.2018 року працював в управлінні провідним інженером з використання водних ресурсів, відділу використання водних ресурсів, моніторингу вод та технічно-екологічної безпеки. Також представник відповідача пояснила, що 19 жовтня 2017 року до управління звернувся громадянин [PERSON] для отримання інформації про відношення певної території до заболочених земель, яка необхідна йому для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. Виконання даного доручення начальником управління Гордійко О.П . було доручено провідному інженеру [PERSON] у відповідності до вимог п. 5.5.11 Положення Сумського обласного управління водних ресурсів, затвердженого наказом Держводагентства України від 12.09.2011р. № 162, згідно якого начальник управління в межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для працівників апарату Сумського облводресурсів та підвідомчих організацій, Представник зазначає у відзиві, що відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції провідного інженера з використання водних ресурсів відділу використання водних ресурсів, моніторингу вод та техногенно-екологічної безпеки, [PERSON] . повинен нести відповідальність за достовірність і своєчасність підготовки необхідної інформації з питань, що відносяться до компетенції відділу, а відповідно до п. 4.3 вказаної Посадової інструкції повинен нести персональну відповідальність за виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, положенням про відділ, а також інших робіт, що покладаються на нього начальником обласного управління водних ресурсів. 21.11.2017 р. [PERSON] подав начальнику управління Гордійку О.П. пояснювальну записку про причини невиконання отриманого доручення. Серед причин невиконання доручення, зокрема зазначено відсутність у списку робочих обов`язків визначення статусів водних об`єктів та відсутність необхідних робочих навичок для даної роботи. Представник відповідача вважає, що така робота входить до посадових обов`язків позивача, і [PERSON] має достатній рівень знань та професійних навичок для виконання дорученого йому завдання. Крім того, позивач в строк фактично не приступив до виконання наданого доручення, оскільки був відсутній на робочому місці, про що й сам зазначає в пояснювальній записці. Представник відповідача суду пояснювала, що звернення водокористувача надійшло 19 жовтня 2017 року та його розгляд і виконання було доручено [PERSON] , яка в подальшому 20 листопада 2017 року була звільнена по переводу до іншої установи. Представник відповідача вказує, що позивача [PERSON] та начальнику відділу [PERSON] 21 листопада 2017 року було викликано до керівника і останнім доручено виконати доручення за заявою водокористувача [PERSON] На місцевість вони фактично виїхали після 21 листопада 2017 року, але в відповіді на звернення було зазначено, що 17 листопада 2017 року, щоб формально дотримати строк розгляду звернення. Строків щодо виконання завдання позивачу не вказали, лише необхідність його виконати. Який термін виконання - представнику невідомо. Представник відповідача пояснила, що позивач просто відмовився виконувати доручення. На запитання головуючого представник відповідача пояснювала, що обов`язок щодо визначення статусів водних об`єктів не виписаний жодними посадовими інструкціями. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідка, вивчавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами ст.ст. 147-149 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач в період часу з 11.03.2009 року по 28.02.2018 року працював в Сумському обласному управлінні водних ресурсів на посаді провідного інженера з використання водних ресурсів, відділу використання водних ресурсів, моніторингу вод та технічно-екологічної безпеки. Дана обставина сторонами не оспорюється. Пунктом 2 наказу № 31, виданого 26 грудня 2017 року за підписом начальника Сумського обласного управління водних ресурсів Гордійко О.П., за невиконання доручення керівника позбавлено премії на 100% привідного інженерна з використання водних ресурсів [PERSON] (а.с.27-28). Із копії додатку № 2 до Положення про преміювання працівників апарату Сумського обласного управління водних ресурсів за основні результати діяльності, затвердженого наказом начальника Сумського облводресурсів №28 від 20.04.2016 року вбачається, що невиконання або несвоєчасне виконання рішень колегії, наказів та доручень державного агентства водних ресурсів України та рішень начальника чи заступника управління можуть бути підставою для зменшення або невиплату повністю премії начальнику, спеціалістам, фахівцям та службовцям (п. 5 Переліку) (а.с.34). З пояснень сторін судом встановлено, що 19 жовтня 2017 року до обласного Управління водних ресурсів звернувся водокористувач [PERSON] для отримання інформації про відношення певної території до заболочених земель, яка була необхідна йому для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. Начальник управління Гордійко О. П. доручив виконання даного доручення заступнику начальнику відділу [PERSON], яка дане доручення у встановлений строк не виконала, а 20 листопада 2017 року була звільнена по переводу до іншої установи. Доказів того, що виконання даного доручення було доручено керівником управління саме [PERSON] . - суду надано не було. Також не було надано суду доказів щодо встановлення строку виконання даного доручення. В подальшому, після звільнення заступника начальника відділу [PERSON], коли з`ясувалось, що звернення громадянина не розглянуто і відповідь щодо статусу земель не надана, 21 листопада 2017 року заступник начальника управління [PERSON] доручила підготовку відповіді за зверненням водокористувача [PERSON] - [PERSON] та. начальнику відділу [PERSON], при цьому строків щодо виконання завдання не було встановлено. У пояснювальній записці [PERSON] вказав, що він не може виконати доручення, покладене на колишнього заступника [PERSON] з причин того, що визначення статусу водних об`єктів не входить до списку його робочих обов`язків згідно з Посадовою інструкцією, та відсутності необхідних знань у позивача. Крім того, він не був присутній на жодному з означених керівником об`єктів, тому не може нести відповідальність за некомпетентність [PERSON] (а.с.29). Допитана в якості свідка [PERSON] , яка працює заступником начальника регіонального офісу водних ресурсів пояснила суду, що [PERSON] прийшла працювати заступником управління. 19 жовтня 2017 року надійшла заява від водокористувача, що вимагала виїзду на місцевість та аналізу ситуації. Керівник управління, поза відому заступника начальника управління, яким була свідок, направив звернення [PERSON] , і звернення пролежало без розгляду і без виконання. 17 листопада 2017 року стало відомо, що [PERSON] звільняється, однак громадянин не отримав відповіді, бо [PERSON] не розглянула цього листа ні особисто, ні із залученням спеціалістів. Після порушення всіх строків на надання відповіді, свідок щоб виправити ситуацію, направила на виконання цього звернення [PERSON] та [PERSON] на повторний виїзд на місцевість. Підготовлена [PERSON] відповідь, з даного питання, була покладена в основу відповіді водокористувачу. На запитання свідок пояснила, що за результатами виїзду на місцевість було дві відповіді, [PERSON] та в.о. начальника відділу. Однак саме відповідь [PERSON] була компетентною та грамотною. Відповідь [PERSON] була недостатньо кваліфікованою для того, щоб її покласти за основу, оскільки вона мала невеликий досвід роботи. Таким чином, враховуючи досліджені письмові докази та показання свідка, суд встановив, що завдання щодо обстеження земельної ділянки та підготовки проекту відповіді за заявою водокористувача [PERSON] , яке не було виконано заступником начальника відділу [PERSON], було виконано фактично провідним інженером відділу [PERSON] за дорученням його безпосереднього керівника - заступника начальника управління [PERSON] Із копії Посадової інструкції провідного інженера з використання водних ресурсів, затвердженого начальником Сумського облводресурсів Гордійко О.П . 07 травня 2013 року (а.с.13-14) встановлено, що провідний інженер виконує всі доручення начальника відділу та заступника начальника управління по водним ресурсам, викладені в розпорядженнях, наказах письмово та усно, підвищує свою ділову кваліфікацію й технічних рівнів (п.п.2.12 Посадової інструкції). Таким чином, із наданих та досліджених судом доказів встановлено, що позивачем [PERSON] було фактично виконано отримане від начальника управління завдання щодо огляду земельної ділянки та підготовки проекту відповіді за заявою водокористувача від 19 жовтня 2017 року. Твердження сторони відповідача про безпідставність невиконання даного доручення позивачем спростовується дослідженими в суді доказами, а саме: поясненнями свідка [PERSON] Доказів несвоєчасного чи неякісного виконання позивачем дорученого йому завдання - суду не надано, навпаки судом встановлено, що строків виконання «простроченого» завдання керівником не оговорювалося. Крім того, саме підготовлена позивачем відповідь була покладена в основу відповіді, наданої водокористувачу [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що були відсутні підстави, викладені у Переліку виробничих упущень, які б могли слугувати підставою для позбавлення чи зменшення позивачу премії. Щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Ст. 147 КЗпП визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише один з таких видів стягнення: догана або звільнення. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У судовому засіданні було встановлено, що перед застосуванням позбавлення премії - адміністрацією управління не було зафіксовано факту порушення позивачем [PERSON] посадової інструкції провідного інженера. Наказ про проведення службової перевірки не видавався. Натомість відібрано письмові пояснення у [PERSON] , що не суперечить положенню ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Будь-яких довідок за результатами перевірки по даному факту не склалася, причини невиконання доручення керівника управління не з`ясовувалися. Тобто роботодавець автоматично визнав доручення щодо огляду місцевості та надання проекту відповіді невиконаним, і застосував один із заходів дисциплінарного стягнення - позбавлення премії. Однак суд вважає, що при обранні заходу дисциплінарного стягнення керівник управління не дотримався вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України щодо необхідності врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Суд приходить до висновку, що при винесенні наказу про застосування дисциплінарного стягнення щодо [PERSON] керівництвом не було враховано всіх обставин справи, не враховано того факту, що доручення для виконання було надано після спливу строків його виконання, наданих попередньому виконавцю; не враховано того факту, що керівником не було встановлено строків його виконання; не враховано, що в наслідок його дій не була заподіяна шкода; не враховано тривалий стаж роботи позивача, протягом якого він працював без застосування до нього заходів дисциплінарного впливу та рівень його кваліфікації. Доказів зворотного відповідачем не надано. За вказаних обставин, суд вважає, що позов про визнання незаконним та скасування наказу про позбавлення премії - підлягає задоволенню. Як вбачається з наказу Державного агентства водних ресурсів України від 23.07.2018 року № 545, Сумське обласне управління водних ресурсів перейменовано на Регіональний офіс водних ресурсів у Сумській області (а.с.108). На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений позивачем та підтверджений документально судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.3-4).

Outcome: approved