Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

28 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] , заборгованість за договором позики від 05.02.2016 року в сумі 712009,71 грн; стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики від 05.02.2016 року в сумі 500,00 грн. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 лютого 2016 року між ним та [PERSON] , було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кутовою Д.О. за реєстровим номером № 68. Згідно з п.1 Договору позики [PERSON] були надані в позику грошові кошти в сумі 691 757 (шістсот дев`яносто одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) гривень 00 коп. строком до 05 березня 2016 року, які [PERSON] зобов`язувалася повернути йому у вказаний строк. Згідно п.5 Договору позики [PERSON] у разі несплати позичених нею коштів відповідно до вищевказаного строку, зобов`язується повернути грошову суму, отриману згідно п. 1 Договору позики і додатково сплатити йому штраф у розмірі 3% від отриманої згідно з пунктом 1 Договору позики суми, який становить (691 757/100) х 3 = 20 752 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 71 коп. Факт отримання грошових коштів підтверджується п.2 Договору позики, де вказано, що [PERSON] отримала гроші в сумі 691 757 (шістсот дев`яносто одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) гривень 00 коп., ще до підписання Договору позики. [PERSON] в порушення прийнятих на себе за договором позики зобов`язань не здійснила у встановлений строк повернення отриманих за договором позики грошових коштів. Таким чином, станом на дату подання позовної заяви прострочена заборгованість [PERSON] перед ним складає суму 712 509 (сімсот дванадцять тисяч п`ятсот дев`ять гривень) грн. 71 коп. 06 лютого 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір поруки з метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов`язань, що виникли за договором позики від 05 лютого 2016 року. Згідно п.1.2. Договору поруки у випадку порушення [PERSON] зобов`язань за Договором позики, [PERSON] і [PERSON] відповідають перед ним як солідарні боржники. Відповідно до п.2.3. Договору поруки [PERSON] відповідає перед ним за належне і своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором позики в сумі, що дорівнює 500 (п`ятсот) гривень 00 коп. Відповідно до п.5.1. Договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 06 лютого 2021 року, але у будь-якому випадку до моменту належного виконання [PERSON] та позивачем зобов`язань за Договором позики, передбачених п.2.1. Договору поруки. У порушення прийнятих на себе зобов`язань [PERSON] , грошові кошті, отримані в позику у обсязі та порядку, передбаченому умовами договору не повернула. Таким чином, [PERSON] поручившись за належне виконання зобов`язання [PERSON] повинна сплатити солідарно з [PERSON] суму в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, без фіксації технічними засобами, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, без фіксації технічними засобами, позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому не надала відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні, відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 05 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кутовою Д.О. за реєстровим номером № 68. Згідно з п.1 Договору позики [PERSON] були надані в позику грошові кошти в сумі 691 757 (шістсот дев`яносто одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) гривень 00 коп. строком до 05 березня 2016 року, які [PERSON] зобов`язувалася повернути позивачу у вказаний строк. Згідно п.5 Договору позики [PERSON] у разі несплати позичених нею коштів відповідно до вищевказаного строку, зобов`язується повернути грошову суму, отриману згідно п. 1 Договору позики і додатково сплатити позивачу штраф у розмірі 3% від отриманої згідно з пунктом 1 Договору позики суми, який становить (691 757/100) х 3 = 20 752 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 71 коп. [PERSON] в порушення прийнятих на себе за договором позики зобов`язань не здійснила у встановлений строк повернення отриманих за договором позики грошових коштів. 06 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки з метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов`язань, що виникли за договором позики від 05 лютого 2016 року. Згідно п.1.2. Договору поруки у випадку порушення [PERSON] зобов`язань за Договором позики, [PERSON] і [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до п.2.3. Договору поруки [PERSON] відповідає перед [PERSON] за належне і своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором позики в сумі, що дорівнює 500 (п`ятсот) гривень 00 коп. У порушення прийнятих на себе зобов`язань [PERSON] , грошові кошті, отримані в позику у обсязі та порядку, передбаченому умовами договору не повернула. [PERSON] поручившись за належне виконання зобов`язання [PERSON] повинна сплатити солідарно з [PERSON] суму в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок. Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved