Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

28 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 9 травня 2003 року він та відповідач зареєстровані за містом проживання в однокімнатній квартирі придбаної у сумісному шлюбі. 3 вересня 2013 року їх шлюб було розірвано за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська. За термін проживання з відповідачем у шлюбі останні три роки, та поза шлюбом після його розірвання, відповідачка не надавала грошове забезпечення на утримання сумісного нажитого майна, та на виплату комунальні послуги та відмовлялась від сплати цих послуг. За вищезазначений період виникла заборгованість за квартиру у розмірі 751,34 гривень. 13 травня 2014 року він сплатив заборгованість у повному обсязі, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування витрат за споживання комунальних послуг - квартири у розмірі 375,67 гривень, а також судові витрати по справі (а.с.2-3). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 18 липня 1998 року по 3 вересня 2013 року. Позивачу, на підставі договору купівлі - продажу від 12 листопада 2003 року зареєстрованого в реєстрі за № 5039 посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). У вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх донька [PERSON], [INFO], про що свідчить копія довідки КП «Житлового господарства Самарського району» Дніпропетровської міської ради ремонтно - експлуатаційної дільниці № 2 про склад зареєстрованих осіб (а.с.9). В силу ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (домів) здійснюється за рахунок коштів їхніх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. За змістом ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ч.1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Положення ч. 1 ст. 544 ЦК України передбачають, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично зареєстрована та проживає у спірній квартири, а тому у розумінні ст. 360 ЦК України, вона зобов'язана спільно з позивачем нести усі витрати з утримання цієї квартири. Натомість позивач самостійно сплачує комунальні витрати, про що свідчать копія квитанції (а.с.16). За період з січня 2012 року по квітень 2014 року в рахунок оплати за квартплату позивачем сплачено 751,34 гривень. Частка відповідача складає ( 751,34:2) = 375,67 гривень. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає : 375,67 грн., відповідно до ? її частки.

Outcome: approved