Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

27.08.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватне акціонерне товариство\~ «Міська страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. При цьому позивач посилається на те, що 06.09.2011 року постановою Татарбунарського районного суду Одеської області була встановлена вина відповідача в скоєнні дорожньо - транспортної пригоди 01.08.2011 року о 08:55 годині в м. Одеса по вулиці Радісна. Керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043, д. з. к 309 ТА 40 RUS , відповідач [PERSON] виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з належним позивачу [PERSON] автомобілем [NUMBER], який рухався по вул.. Туристській у м. Одеса на зелений колір світлофору. Внаслідок цього автомобілю марки «NISSAN» , модель « TIIDA», рік випуску 2006, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу на праві приватної власності, було завдано технічних пошкоджень. Позивач вказує на те, що неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] та страхової компанії ПАТ « Міська страхова компанія» щодо сплати матеріальних збитків, але відповідач та страхова компанія ПАТ « Міська страхова компанія « ухиляються від сплати матеріальних збитків. Моральну шкоду позивач оцінює у 4000 ( чотири тисячі) грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2011 року о 08:55 годині в м. Одеса по вулиці Радісна, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043, д. з. к 309 ТА 40 RUS , відповідач [PERSON] виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з належним позивачу [PERSON] автомобілем «NISSAN» , н. з. ВН 9153 ВА, який рухався по вул.. Туристській у м. Одеса на зелений колір світлофору. Внаслідок цього автомобілю марки «NISSAN» , модель « TIIDA», рік випуску 2006, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу на праві приватної власності, було завдано технічних пошкоджень. Згідно висновку № 4644 експертного, авто - товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку , завданого власнику автомобіля «NISSAN TIIDA», державний номер [NUMBER], вартість матеріального збитку становить 40389 ( сорок тисяч триста вісімдесят)грн.., 00 копійок. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна шкода майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою яка її заподіяла , за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, не залежить від наявності вини. В матеріалах справи є листи звернення до відповідача [PERSON] та третьої особи СК ПАТ « Міська страхова компанія», що підтверджують душевні страждання та пошуки відповідача [PERSON]. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 №6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел має наставати як при цілеспрямованому їх використанні , так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобілю). Під володінням джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди,довіреності тощо). Виходячи з положень ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновими правами фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до частин 1,2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, що відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial