overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 11.11.2011 року між нею та відповідачем. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 11 листопада 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Київському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Харківській області, актовий запис №616. Подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, сторони спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Згідно зі свідоцтвом від 21.03.2012 року, [PERSON] змінила прізвище на «Глущенко». У звязку з цим, після розірвання шлюбу у позивачки залишиться прізвище «Глущенко». Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.02.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

28.03.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] із позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОБУТОВИК -2» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що після смерті [INFO] її батька - [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входила квартира [ADDRESS]. 02.04.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на квартиру. Батько позивача був членом ЖБК «ПОБУТОВИК -2» та отримав ордер на житлове приміщення. Після виплати паю батько [PERSON] став власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак не встиг оформити свідоцтво про право власності на житло, яке видається за фактом сплати паєнагромадження за кооперативну квартиру. На даний час позивач володіє вказаною квартирою, проживає в ній та сплачує комунальні послуги. На підставі вище викладеного позивач змушена звернутися до суду. Позивач до зали судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до зали судового засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа до зали судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Позивачем повторно заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору, обґрунтовуючи тим, що згідно висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки станом на 01.12.2016 року вартість квартири, що є предметом позову, складає 261 990 грн. За подання до суду даної позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2619,90 грн. Для [PERSON] вказана сума є величезною, оскільки позивач є одинокою матір'ю, не працює і єдиним джерелом доходу є державна допомога по догляду за дитиною. Вивчивши матеріали клопотання позивача, суд задовольняє його,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

28.03. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 07.10. 2006 року Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 09. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 07.10. 2006 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] 03.09. [INFO]. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб (повторне) серії І СГ № 079611 від 13.12. 2007 року; Свідоцтво про народження серії 1 СГ № 004950 від 18.12. 2007 року, Свідоцтво про народження (повторне) серії 1 СГ № 220905 від 07.12. 2009 року, Довідку № 284 від 21.03. 2017 року, видана Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

28.03.2017 року до суду надійшов вищевказаний позов, який позивачка підписала в цей же день і в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав лише в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 25.09.2009 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України та працездатності позивачки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов частково задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

28.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON],. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 09.08.2002 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04.10.2017року не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечив, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 09.08.2002 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, сторони проживаю окремо більше 9 місяців, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути судовий збір у користь позивача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

28.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом квартирою № 8 буд. № 13-а по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі, у якій зареєстрований, але не проживає її онук. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власників майна, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 21.11.2005 року є власником квартири [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі, що вбачається із витягу КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 7-8/. Згідно довідки /виписки із домової книги про склад сімї та реєстрацію/ № 587 від 27.03.2017 року у квартирі [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Актом, складеним жителями будинку № 13-а по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, підтверджено, що у квартирі [ADDRESS] і Петрова у м. Одесі з жовтня 2013 року [PERSON] не проживає, у квартирі особисті речі відсутні, адреса проживання невідома /а.с. 10/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 19.12.2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, але на теперішній час вони разом не проживають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільно нажите майно відсутнє. Питання про стягнення аліментів вирішено в добровільному порядку. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що у нього з відповідачкою різні характери, різні погляди на життя, вони втратили почуття кохання, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 19.12.2008 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Вільненської сільської ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №5 (а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 08.02.2012 року в сумі 31129 грн 78 коп., а також 1600 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання порядку і строків розрахунків. Позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Сторони у судове засідання не з'явилися вдруге, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Наведене означає, що звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором, позивач зобов'язаний доказати існування певних фактів, які породжують у протилежної сторони цивільно-правовий обов'язок і є підставою для задоволення пред'явленого позову. Зокрема, позивач повинен довести в суді: 1)факт укладення з відповідачем 08.02.2012 року кредитного договору на певних умовах; 2)фактичну передачу кредитних коштів у розпорядження відповідача за кредитним договором від 08.02.2012 року; 3)факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 08.02.2012 року і суму заборгованості. Умовою задоволення позову є надання позивачем доказів, які в сукупності беззаперечно підтверджують доведеність перелічених вище фактів. Втім, позивач вимоги закону щодо обов'язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не виконав виходячи з наступного. Так, в якості підтвердження факту укладення з відповідачем 08.02.2012 року кредитного договору, позивач надав суду лише копію заяви ФОП [PERSON], який не є стороною по даній справі (а. с. 6). В зв'язку з цим, судом було двічі постановлено ухвали, якими позивачеві запропоновано надати копію кредитного договору, укладеного з відповідачем. Втім, вказана пропозиція суду позивачем проігнорована, а копія договору - не надана (а. с. 46, 47, 52, 53). Тому суд вважає пред'явлені позивачем вимоги недоведеними, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 20.07.2011 року в розмірі 13298 грн. 57 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачкою умов договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. У зв'язку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 20.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка умови договору не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складає: заборгованість за кредитом - 6853 грн. 35 коп., заборгованість за відсотками - 4835 грн. 76 коп., заборгованість за пенею та комісією - 500 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 609 грн. 46 коп., всього на загальну суму 13298 грн. 57 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачкою не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачкою зобов'язань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved