Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

28.04.2020 позивачка звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 23.08.2003 року, який було розірвано рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 березня 2020 року. Від шлюбу мають сім спільних неповнолітніх дітей. На користь позивачки з відповідача заочним рішенням Решетилівського районного суду від 28.09.2011 стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки його доходу на утримання їхніх чотирьох спільних дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Їх батько - [PERSON] не приймає участі у витратах пов`язаних із їхнім утриманням та їх вихованням. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 28.04.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. Ухвалою суду від 18.09.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду після усунення позивачкою недоліків позовної заяви та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала (а.с.37). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання поштового повідомлення (а.с.36). Ухвалою суду від 27.10.2020 суд постановив проводити заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23.08.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7) Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.03.2020 вказаний шлюб розірвано (а.с.12-13). За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у позивачки та відповідача народилося семеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.09.2011 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с.14). На даний час неповнолітні сини [PERSON] та [PERSON] , та дочка [PERSON] проживають разом із позивачкою і перебувають на її утриманні (а.с.11). Стан їхнього здоров`я задовільний. Відповідач не приймає участі у витратах пов`язаних з утриманням та вихованням неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Хоча, як зазначає позивачка, має задовільний стан здоров`я, працездатний, має самостійний дохід, оскільки працює у ФОП [PERSON] . Зазначені обставини не спростовані відповідачем у встановленому процесуальним законодавством порядку. Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства у сукупності з нормами, які регулюють порядок здійснення відрахувань із доходів боржника. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання щодо визначення розміру частки аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів доходів. Тому розмір аліментів, який заявлений позивачкою у даній справі - 1/2 частки, не може бути задоволений, оскільки це призведе до сукупного стягнення 100% всіх видів доходів відповідача, що є неприпустимим та таким, що порушує норми чинного законодавства. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження»). Аналогічні положення закріплені в нормах ст. 128 КЗпП України. Враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють обмеження загального розміру відрахувань щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 28.04.2020, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 28.04.2020, що становлять 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial