Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

27.12.2019 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що він та його дружина [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . В квартирі значиться зареєстрованим, але останні шість років не проживає його син відповідач [PERSON] . Відповідач не є співвласником квартири, його речей в квартирі немає, витрат на утримання квартири він не несе. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, позбавляє його можливості отримати субсидію, призводить до того, що він несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, позбавлений можливості розпорядитися своєю власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договором дарування, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-8). Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та довідки про реєстрацію місця проживання особи в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с. 9, 18). З актів підтвердження фактичного місця проживання особи на території м. Миргорода посвідченої секретарем ради мікрорайону вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою останні шість років (а.с. 10). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживають по-сусідству з позивачем, а тому їм достовірно відомо, що відповідач [PERSON] , який є сином позивача не проживає в квартирі більше шести років. Згідно з положенням ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік, його слід визнати таким, що втратив право на користування спірною квартирою. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved