Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

27.01.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на час навчання в його користь, в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову, покликається на те, що між рідними батьками позивача 28.12.2010 року розірвано шлюб, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Батько проживає окремо, а позивач проживає з бабусею, матір`ю та сестрою [PERSON] . Після досягнення повноліття позивачем, рідний батько не надає жодних коштів на утримання, хоча знає про те, що позивач не працює, та навчається на денній формі навчання за державним замовленням, стипендії не отримує. Позивач витрачає кошти на підручники, спеціальну літературу, проїзд до навчального закладу, на харчування та одяг. Мати позивача працює, однак на її утриманні ще перебуває його рідна неповнолітня сестра, тому матері важко брати участь у матеріальних витратах сина. Відповідач матеріально забезпечений, працює трактористом на будовах у м.Львові та отримує значний розмір заробітної плати, однак приховує це від позивача, добровільно придбав і має у користуванні автомобіль марки «Рено», та має у селі Попелі Дрогобицького району половину власного житлового будинку. Домовитись з рідним батьком позивач про своє утримання не може, тому вимушений звернутись до суду. Зазначає, що його батько сплачує аліменти на користь матері позивача на утримання неповнолітньої рідної сестри в розмірі 1/6 частини свого заробітку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і доповнив, що згідно довідки №36 від 23.02.2021 Дрогобицького коледжу нафти і газу він стипендії не отримує. Відповідач подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який віднесено до особливо небезпечних хворіб. Позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні зазначеного позову. Відзив обгрунтовує тим, що він сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття, проживає в житлі дружини, який належить на праві спільної часткової власності 3/8 житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. Іншого житла не мають. Самостійно утримує малолітнього сина та дружину, яка не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку. Мають борг по сплаті комунальних послуг за січень 2021 року. Зазначає, що ствердження позивача не відповідає дійсності, оскільки він не спілкується з відповідачем та не підтримує будь-яких відносин, тому не може приховувати місце праці та розмір заробітку. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що [PERSON] є батьком для [PERSON] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18.05.2017 року). Згідно Довідки №195 від 29.09.2020 [PERSON] є студентом денної форми навчання ДВНЗ «Дрогобицький коледж нафти і газу», І-го рівня акредитації, гр. 18-Е-1, ІІІ курс, навчається за державним замовленням, закінчує навчання 30.06.2022 року. Згідно Довідки про склад сім`ї [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з матірю [PERSON] , та сестрою [PERSON] . Згідно Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 13.11.2018 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області ухвалив Рішення стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усів видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] припинено у зв`язку з досягненням ним повноліття, а стягнення на утримання доньки [PERSON] складає 1/6 частину. Згідно Довідки №17 від 17.02.2021, [PERSON] , дійсно працює у ПП «Перспектива Буд» з 06.08.2020 року за основним місцем роботи за професією машиніст ескаватора. Станом на 01.02.2021 року оклад працівника становить 6000,00 грн. Всього заробітна плата за серпень 2020 р.- січень 2021 р. склала 24\~753,75 гривень. Затримок по видачі заробітної плати не було. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який навчається, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою). При цьому, суд враховує рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, матеріальний стан позивача та відповідача, вимоги розумності та справедливості і визначає у розмірі запропонованому позивачем 1/6 частину з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до дня закінчення навчання у Дрогобицькому коледжі нафти і газу, тобто до 30.06.2022, але не більше ніж до досягнення сином 23-х річного віку, при умові навчання, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити прожитковий мінімум. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивача чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved