Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

29.03.2018р. ПАТ «Кредобанк» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. № 3- 5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.04.2018р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (а.с. № 161). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 01.04.2016р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № 5743997 про встановлення ліміту кредитування. Згідно якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування у сумі 4\~829,29 грн. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. За користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30% річних. Грошові зобовязання відповідача перед позивачем за договором № 5743997 на сьогоднішній день залишаються невиконаними, відповідач має прострочену заборгованість, в звязку з чим, позивач з метою подальшого захисту своїх законних прав та інтересів, звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка станом на 20.12.2017р. складає 6\~044,17 грн., з яких: неповернута сума кредиту 4\~829,29 грн., прострочені відсотки \~675,48 грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 109,21 грн., нараховані відсотки 197,19 грн., пеня 233 грн. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 01.12.2017р. - а.с. № 181) в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи представник позивача повідомлена належним чином (а.с.№ 176-177). 24.09.2018р. на е/пошту суду надійшла заява представника позивача, в якій представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (ас. №180). Відповідач [PERSON] в судові засідання 14.06.2018р. та 24.09.2018р. повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою місця реєстрації згідно відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 26.04.2018р. (а.с. №160), судову повістку та матеріали позовної заяви на 14.06.2018р. відповідач отримав, про що свідчить повідомлення про вручення (а.с. № 164), судова повістка на 24.09.2018р. повернута до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомленням (а.с. № 178-179). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Згідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 01.04.2016р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № 5743997 про встановлення ліміту кредитування. Згідно цього договору відповідачу було встановлено ліміт кредитування у сумі 4\~829,29 грн. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. За користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30% річних (а.с. № 42). За текстом позовної заяви, позивач зазначає, що на даний час грошові зобовязання відповідача перед банком за договором №5743997 залишаються невиконаними, заборгованість по тілу кредиту не погашена, а отже, нараховуються прострочена заборгованість по процентам, пеня на прострочену заборгованість по ліміту кредиту та пеня на прострочену заборгованість по процентам, яку позивач просить суд стягнути з відповідача станом на 20.12.2017р. складає 6\~044,17 грн., з яких: неповернута сума кредиту 4\~829,29 грн., прострочені відсотки \~675,48 грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту109,21 грн., нараховані відсотки197,19 грн., пеня233 грн. Договір про встановлення ліміту кредитування є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та скріплений печаткою, що підтверджує досягнення всіх істотних умов договору. Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Умовами договору №5743997 визначено, що за користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Договором про встановлення ліміту кредитування передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки передбаченої п. 1.16 цього Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. При визначенні суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд керується наданим позивачем розрахунком (а.с. № 48-49), правильність якого не спростовувалася відповідачем. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 20.12.2017р. складає 6\~044,17 грн., з яких: неповернута сума кредиту 4\~829,29 грн., прострочені відсотки \~675,48 грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 109,21 грн., нараховані відсотки 197,19 грн., пеня 233 грн. Таким чином, оцінивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №5743997 про встановлення ліміту кредитування від 01.04.2016р. станом на 20.12.2017р. в розмірі 6\~044,17 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1 762 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2). На підставі\~ викладеного,\~

Outcome: approved