Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

27 березня 2020 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який все своє майно заповів позивачу [PERSON] . Державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори, 24 вересня 2018 року їй видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . Окрім вказаного житлового будинку померлий мав у постійному користуванні земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, площею 4.3га, але видати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку, нотаріус відмовився, посилаючись на те, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказану земельну ділянку, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 30 березня 2020 року, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви. (а.с.18-19) Ухвалою судді від 02 квітня 2020 року, у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с.23-24) Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просить суд, розглядати справу без його участі та участі позивача. Просить позовні вимоги задовольнити. (а.с. 30-31) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. (а.с.28-29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] в [ADDRESS]. (а.с.6) Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 вересня 2018 року - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заповіту посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року №3, заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6, 7) Із копії державного акту на право постійного користування встановлено, що [PERSON] , на підставі рішення 4-ї сесії 22-го скликання Світловодської районної ради народних депутатів Світловодського району Кіровоградської області від 23 листопада 1994 року №24, надано у постійне користування земельну ділянку площею 4,3 гектарів, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, для ведення селянського (фермерського) господарства. (а.с.8) Постановою державного нотаріуса Світловодської районної державної нотаріальної контори від 10 лютого 2020 року № 71/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,3 гектарів, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. (а.с.12) Із інформації наданої на запит суду Світловодською районною державною нотаріальною конторою від 28 квітня 2020 року № 81/01-16, встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 79/2018 за заявою [PERSON] , [INFO] , 24 вересня 2018 року за № 2-310 їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. У видачі свідоцтва на земельну ділянку відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. (а.с.32). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перехід до спадкоємців зазначеного права власності має місце при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Відповідно до п.п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до зазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час його життя належала спірна земельна ділянка на праві постійного користування землею, що підтверджується відповідним державним актом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи з наведеного, за позивачем, як спадкоємцем за законом, належить визнати право власності в порядку спадкування. Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Нормами статей 6, 50 ЗК України 1990 року у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Одночасно відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України. З огляду на викладене, а також враховуючи висновки Конституційного Суду України, висловлені ним у Рішенні, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння. При цьому ВП ВС при вирішенні даного спору застосувала практику ЕСПЛ, а саме висновки, викладені у рішеннях «Брумареску проти Румунії», «Кантоні проти Франції», «Вєренцов проти України» та «S. W. проти Сполученого Королівства» та зазначив, що дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним. Одночасно до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння. З огляду на викладене суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved