Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON] в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа Третя Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], терміном на 3 (три) місяці, після набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 квітня 1990 року між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON], [INFO]) укладено шлюб. 02 грудня 2003 року між чоловіком позивача - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири. Згідно вищезазначеного договору, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є одоосібним власником квартири [ADDRESS]. [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент смерті, [PERSON] був зареєстрованим та проживав у [ADDRESS]. З моменту купівлі квартири [PERSON] [INFO], позивач проживала разом з ним у квартирі [ADDRESS], незважаючи на ту обставину, що місце реєстрації проживання позивача - село Березівка Радехівського району Львівської області. Комісійним актом від 02.02.2018 року, підписаним сімома свідками - сусідами встановлено, що [PERSON] з 2004 проживала разом з своїм чоловіком [PERSON] у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] на момент смерті [PERSON] та після його смерті проживає у вище згаданій квартирі. Також, цим актом підтверджується те, що [PERSON] провела поховання [PERSON] Комісійним актом від 05.02.2018 року, затвердженим директором ЛКП «Балатон-409», встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS]. Той факт, що позивач не проживала за місцем реєстрації свого місця проживання, а жила з чоловіком підтверджується довідкою Березівської сільської ради від 02.02.2018 року. Відповідною довідкою Березівська сільська рада підтвердила той факт, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], але там не проживає. Також, [PERSON] одержано лікарське свідоцтво про смерть № 77 від 27.06.2017 року та проведено поховання [PERSON] Враховуючи той факт, що [PERSON] помер [INFO], то його дружина (позивач) повинна була звернутися до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини до 26 грудня 2017 року. Однак, через наявність об'єктивних та вагомих причин, позивач пропустила встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк на прийняття спадщини та звернулася у Третю Львівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 08 лютого 2018 року. Одразу після смерті свого чоловіка, позивач вважала, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з покійним чоловіком разом, здійснила його поховання, користувалася та продовжує користуватися спадковим майном. Після поховання спадкодавця (чоловіка) внаслідок нервів і стресів у позивача розвинулася низка хворіб, внаслідок яких, [PERSON] щоденно відвідувала медичні заклади, обстежувалася в них, здавала аналізи. Підтвердженням цьому є ціла низка документів з наступних медичних установ: Четвертої міської поліклініки, Медичного центру «Святої Параскеви», Діагностичного центру «Медіс». У позивача було виявлено зоб та низку інших захворювань. Після цього, у грудні місяці у позивача було виявлено загострення хронічного генералізованого парадонтиту другого ступеня. Більше місяця у позивача трималася температура понад 38 градусів, постійний головний біль, нудота тощо. Відтак, внаслідок постійних хворіб та витрат на лікування, позивач була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. А тому тривалий розлад здоров'я та лікування позивача мали місце саме під час шестимісячного строку на прийняття спадщини. За таких обставин, позивачка вимушена звернутись з позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Львівської міської ради в останнє судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання повторно не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 1990 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). 02 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 15-16). Згідно вищезазначеного договору, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.17). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Судом також встановлено, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрованим та проживав у [ADDRESS]. З моменту купівлі квартири [PERSON], позивач проживала разом з ним у квартирі [ADDRESS], незважаючи на ту обставину, що місце реєстрації позивача - село Березівка Радехівського району Львівської області. Комісійним актом від 02.02.2018 року, підписаним сімома свідками, сусідами встановлено, що [PERSON] з 2004 проживала разом з своїм чоловіком [PERSON] у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] на момент смерті [PERSON] та після його смерті проживає у вищевказаній квартирі. Також, цим актом підтверджується те, що [PERSON] провела поховання [PERSON] (а.с.21). Крім того, актом від 05.02.2018 року, затвердженим директором ЛКП «Балатон-409», встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Той факт, що позивач не проживала за місцем реєстрації, а проживала з чоловіком підтверджується довідкою Березівської сільської ради від 02.02.2018 року (а.с.23). Вказаною довідкою Березівська сільська рада підтвердила той факт, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], але там не проживає. Окрім цього, [PERSON] одержано лікарське свідоцтво про смерть № 77 від 27.06.2017 року та проведено поховання [PERSON] (а.с.24-25). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений вищевказаною статтею строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті чоловіка [PERSON], позивач вважала, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з покійним чоловіком разом, здійснила його поховання, користувалася та продовжує користуватися спадковим майном. Після поховання спадкодавця [PERSON], внаслідок нервів і стресів у позивача розвинулася низка хворіб, внаслідок яких [PERSON] щоденно відвідувала медичні заклади, обстежувалася в них, здавала аналізи. Підтвердженням цьому є низка документів з наступних медичних установ: Четвертої міської поліклініки, Медичного центру «Святої Параскеви», Діагностичного центру «Медіс» (а.с.28-42). Так, у позивача було виявлено зоб та інші захворювання. Після того, у грудні 2017 року у позивача було виявлено загострення хронічного генералізованого парадонтиту другого ступеня та більше місяця трималася температура понад 38 градусів, постійний головний біль, нудота тощо. Відтак, внаслідок постійних хворіб та витрат на лікування, позивач була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а тому приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, суд визначає позивачу додатковий тримісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]

Outcome: approved