Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

29.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] по якому просить визнати за нею право на спадкування після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] року, як спадкоємицю першої черги та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності покійній [PERSON], яка померла [INFO] року. В позовній заяві позивач посилається на те, що [INFO] року померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] і вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як сестра померлої. 14.02.2014 року отримала в Другій одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивачка зазначила, що крім неї із заявою про прийняття спадщини зверталися брат померлої [PERSON] та племінник [PERSON], мати якого [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] й померла [INFO] року. Позивачка стверджує, що вона починаючи з 15.11.2010 року протягом 6 місяців ще за життя покійної сестри проживала з нею в квартирі [ADDRESS], доглядала за сестрою, сплачувала комунальні послуги, несла витрати на її лікування, а після смерті - понесла витрати на її поховання у розмірі 12000,00 гривень, в той же час відповідачі ніякої допомоги померлій не надавали й участі у похованні не приймали. Виходячи з вищевикладеного позивачка вважає, що відповідно до ч.1.2 ст. 1259 ЦК України її слід визнати як спадкоємицею першої черги та визнати право власності на всю квартиру [ADDRESS] яка належала на праві приватної власності покійній [PERSON] Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №965. За життя, [PERSON], володіла на праві власності квартирою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 31 жовтня 1994 року, р. [NUMBER], розпорядження органу приватизації виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 31 жовтня 1994 року, р. 46247. Після смерті [PERSON] у порядку передбаченому законом державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. було відкрито спадкову справу № 162/2011. 14.02.2014 року позивач в Другій одеській державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], як спадкоємиця другої черги. 06 квітня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення за яким визнано за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на 2/3 двокімнатної квартири загальною площею - 49,2 кв.2 кв. м., житловою площею - 33,9 кв. м., яка знаходиться на 4 поверсі 4 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. 22 травня 2017 року судове рішення набрало законної сили. Також вищевказаним рішенням було встановлено, що відповідач [PERSON] є племінником та спадкоємцем другої черги [PERSON] відповідно ст. 1262, ч. З ст. 1266, ч.2 ст. 1274 ЦК України, також спадкоємцем другої черги є [PERSON], як сестра спадкодавця. Оскільки спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила, спадкоємців першої черги у неї не було, після відкриття спадщини право на прийняття спадщини, як у спадкоємців другої черги у рівних долях виникло у позивача [PERSON] (сестри спадкодавця на 1/3 спадщини) у відповідача (на 1/3 спадщини як її племінника за правом представлення), [PERSON] (брата спадкодавця на 1/3 спадщини). Право на отримання 1/3 спірної квартири у відповідача виникло за правом представлення відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, оскільки його мати, сестра спадкодавця, померла до відкриття спадщини 05 жовтня 2009 року. Брат спадкодавця та дядько позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач [PERSON] є спадкоємцем 1/3 прав та обов'язків, якими володіла спадкодавець, як спадкоємець другої черги вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 1-200 від 14.02.2014 року та на підставі цього свідоцтва зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень своє право власності на 1/3 двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. . Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.. 1262, ч.3 ст.1266 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до п.5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх вищезазначених обставин. Згідно позовних вимог [PERSON] просить суд визнати її як спадкоємицю першої черги, обґрунтовуючи, вказане тим, що вона за життя своєї сестри [PERSON] протягом шість місяців до її смерті і після смерті проживала в [ADDRESS], доглядала за сестрою, приймала участь у витратах за комунальні послуги та лікування, за свої кошти поховала сестру, натомість відповідач не доглядав за померлою та не приймав участі у її лікування і похованні. Згідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем не доведена належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності Крім того рішенням Приморського районного суду м. Одеси по цивільні справі №522/20426/16-ц було встановлено, що позивачка [PERSON] як сестра спадкодавця є спадкоємцем другої черги. Виходячи з вищевикладеного в задоволені вимог в частині визнання [PERSON] як спадкоємицею першої черги слід відмовити. Також рішенням Приморського районного суду м. Одеси було визнано за [PERSON] право власності на 2/3 двокімнатної квартири загальною площею - 49,2 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., яка знаходиться на 4 поверсі 4 - поверхового будинку за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. На підставі вищевказаного суд дійшов висновку, що у позовних вимогах у частині визнання за [PERSON] право власності на вищевказану квартиру також слід відмовити. Виходячи з вищевикладеного суд оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] не найшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, не обґрунтований на законі, а відтак задоволенню не підлягає. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому вважає за необхідне в задоволенні позовувідмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed