Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

29.05.2019 року до суду з позовом, звернулася позивачка, в якому просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого [INFO] брата [PERSON] , а саме на житловий будинок та надвірні прибудови, що розташовані по [ADDRESS] , як спадкоємцю другої черги за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що за братом [PERSON] , відповідно до господарської книги по теперішній час рахується зазначений житловий будинок зі всіма надвірними будівлями, який розташований за вказаною адресою, однак внаслідок смерті не встиг зареєструвати право власності в реєстрі речових праві, в результаті чого не набув права власності. За таких обставин позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач та його представник надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача міської ради Олевської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Так, відповідно до довідки Олевської міської ради № 2005 від 05.09.2018 року слідує, що згідно запису в погосподарській книзі, житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Під забудову зазначеного житлового будинку виділялася земельна ділянка площею 0,18 гаі, який був побудований і зданий в експлуатацію в 1977 році, (а.с.14). Однак за життя спадкодавцем не було належним чином оформлено зазначене спадкове майно. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , помер [INFO] .(а.с.8). Позивач є рідною сестрою померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с.11,12) і на час відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті брата. Крім позивачки [PERSON] інші спадкоємці першої та другої черги на спадщину в порядку спадкування за законом після померлого спадкодавця [PERSON] в силу ст.ст.1261, 1262 ЦК України відсутні. За змістом ст.ст. 1296, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Однак, при зверненні до державного нотаріуса Олевської державної нотаріальної контори Лугини О.І., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю другої черги, після смерті [PERSON] , позивачу було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю, що стверджується відповідною постановою державного нотаріуса Олевської державної нотаріальної контори від 02.05.2019 року.(а.с.22). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.25,346,328,331 ЦК України, з яких слідує, що у випадку смерті фізичної особи її цивільна правоздатність та право власності припиняється. Первинна державна реєстрація права власності на нерухоме майно щодо якого реєстрація не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, за особою яка померла не можлива. Питання визначення належності цього майна власнику вирішується у судовому порядку. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту створення майна. Крім того, у статтях 1220, 1221, 1223, 1258, 1268 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що до другої черги спадкоємців за законом належать рідні брати та сестри спадкодавця, а також його дід та бабка. У статтях 1268 та 1269 ЦК України зазначено також, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як слідує із матеріалів справи, на час побудови і здачі в експлуатацію зазначеного будинку (1977 рік), реєстрація домоволодіння в сільській місцевості здійснювалася у виконкомі сільської ради, про що робився відповідний запис у погосподарській книзі з відкриттям особового рахунку, а реєстрація будинків органами БТІ проводилася лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959 року, та інструкцією Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] , з врахуванням наведених нормативно-правових актів, в органах БТІ зареєстрований не був, оскільки законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ. Разом із тим, відповідно до Положення про державний нотаріат УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 31.08.1964 року № 941, яке мало чинність до набуття чинності нового Цивільного кодексу України (01.01.2004 р.), слідує, що підтвердженням належності будинку, можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся. Якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок (частина будинку) державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящихся. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, належність вказаного нерухомого майна спадкодавця, за його життя стверджується вищевказаною довідкою Олевського міської ради № 2005 від 05.09.2018 року, що виписана органом місцевого самоврядування на підставі погосподарської книги, оскільки на час забудови і здачі в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] інвентаризація нерухомого майна у даному населеному пункті органами БТІ не проводилась, а здійснювалася у виконкомі сільської ради відповідно до погосподарських книг. Відтак, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом, і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS] , з відповідними господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за вказаною адресою, а право власності на спадкове майно належне померлому [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлому [PERSON] суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивачка є рідною сестрою померлого [PERSON] , який своє майно не заповідав і у зв`язку з чим позивачка має право на спадщину за законом, як спадкоємець другої черги, оскільки інші спадкоємці не заявляли про своє право на зазначену у позові спадщину. Так, відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved