Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

27.12.2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини дитини - [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач являється матір'ю [PERSON] Мати - [PERSON] 10.02.2017 року написала заяву про влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» у зв'язку із відсутністю умов проживання. Умови проживання [PERSON] в квартирі за адресою: м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 403, секц.17 (гуртожиток), незадовільні: електроенергію відключено за несплату, опалення відсутнє, вибито шибки в вікнах, меблі поламані. Умови проживання загрожують життю та здоров'ю дитини, відсутні продукти харчування, сморід, таргани, не має необхідних речей для дитини. З [PERSON] постійно проводилася робота щодо створення належних умов проживання, належного догляду за дитиною, забезпечення необхідними речами та продуктами харчування, але жодних дій з боку матері не здійснювалось. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів, зазначивши, що цього вимагають інтереси дитини. В останнє судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов таких висновків. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 липня 2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.6). Мати дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (довідка Ізмаїльського міськрайонного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 518/438/52-25 від 20.02.2017). Згідно з довідкою КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» № 04/01-04-434 від 10.04.2017, [PERSON] з 2000 року перебувала на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість». Згідно з витягом з протоколу засідання дорадчого органу з соціального супроводу сім'ї №6 від 22.09.2009 року, сім'я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах, та перебуває під соціальним супроводом в Ізмаїльському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Мати, [PERSON], [INFO], 10.02.2017 року написала заяву про влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» у зв'язку із відсутністю умов проживання. Відповідно до актів №53 від 30.06.2017 р., № 87 від 18.09.2017, складених спеціалістами ССД та ІМЦСССДМ, умови проживання сім'ї [PERSON] антисанітарні, для дітей не створено умов для проживання та виховання, немає необхідних речей. Згідно з висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 13.11.2017р., малолітній [PERSON], [INFO], має діагноз: Інші ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубриках, шифр 098, III група здоров'я. Згідно з актом про результати відвідування та піклування дитиною КЗ «Ізмаїльській спеціалізований будинок дитини» від 26.10.2017 р. № 02/06-49 з 23.02.2017 р. мати відвідувала дитину декілька разів. Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради 22.12.2017 року дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], оскільки умови проживання незадовільні: електроенергію відключено за несплату, опалення відсутнє, вибиті шибки у вікнах, меблі поламані. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров'ям, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву в частині вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] слід задовольнити, оскільки позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідно до ч.2 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved