Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

28.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], шляхом збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.07.2017 року з 900 грн. на кожну дитину, щомісячно на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що сплачені відповідачем аліменти у розмірі, визначеному судом не достатні для утримання дітей. Як вказує позивач в позові, їй стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштувався у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» та регулярно отримує заробітну плату, достатню для утримання своїх дітей. Ухвалою суду від 03.10.2018 року справа призначена до підготовчого засідання на 25.10.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, до суду направила письмову заяву, просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, до суду направив письмову заяву, просить слухати справу без його участі, крім того висловив свою позицію і проти задоволення позовних вимог не заперечує, зазначив, що свій обов'язок щодо утримання дітей він виконує і окрім обов'язкового забезпечення, надає додаткову матеріальну допомогу. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. Судом ухвалено провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 200, 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і дає можливість постановити рішення в підготовчому засіданні. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2006 року, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.04.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 9,10). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.07.2017 року, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 900,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.05.2017 року (а.с.6-7). Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоров'я, тощо. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом «Пpo Державний бюджет на 2018 рік» за поданням Міністерства фінансів, для дітей віком до 6 років: з 1 липня 1559 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 1944 грн. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючі надані позивачем докази в їх сукупності, заяву відповідача про визнання позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в частці від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом також встановлено, що на виконанні у Вознесенському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з 16.04.2018 року по 25.10.2018 року перебував на виконанні виконавчий лист за № 473/1542/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в твердій грошовій формі. На даний час зазначений виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою і знаходиться в матеріалах цивільної справи. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно із п 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved