Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

27.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 15.10.2016 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. За таких обставин просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позов, в якому визнав позов частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але починаючи не з дня пред`явлення позову до суду, а з квітня 2020 року. Зазначив, що заперечує факт припинення подружніх відносин з позивакою саме з листопада 2019 року, оскільки стосунки між ними припинені в січні 2020 року за ініціативою позивачки, яка виявила небажання проживати разом з ним в м. Миколаєві та повернулась разом з донькою до м. Первомайська. Вважає, що виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дитини. Він з травня 2019 року по лютий 2020 року надав позивачці кошти на дитину, проте всі чеки про оплату не зберіг. Також, просив суд призначити позивачці на її утримання щомісячну грошову допомогу в розмірі мінімального прожиткового мінімуму в сумі 2 027 грн., оскільки не має бажання проживати разом з нею. Позивачка подала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що відповідач з 01.07.2019 року матеріально не забезпечує доньку. Після багаторазових прохань відповідач з грудня 2019 року по березень 2020 року на її банківську картку здійснював грошові перекази на утримання доньки. Вона ніколи не створювала перешкод у спілкуванні батька з донькою, про що свідчать надані відповідачем фото. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.10.2016 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 336, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 15.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.06.2019 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 152 від 19.02.2020 року, виданої ТОВ «Еталонсервіс». Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру аліментів. Позивачка зазначає, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, однак відповідачем надано платіжні доручення про перерахування на її користь на утримання дитини за період з січня по лютий 2020 року коштів в сумі 8 584 грн. Доказів про надання коштів за попередній період відповідачем не надано, а надана ним квитанція від 10.03.2020 року стосується виплат на утримання дружини за лютий 2020 року в сумі 1 000 грн. Відповідач офіційно працює та обіймає посаду машиніста розлівочно-наповнювального автомата на ТОВ «Сандора». Його заробітна плата з березеня 2019 року по лютий 2020 року складає 143 497 грн. 48 коп., тобто середня заробітна плата за цей період становить близько 11 958 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою № СА000000159 від 11.03.2020 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до частин 1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює та отримує стабільну заробітну плату, не має інших утриманців, інвалідності. Фактично [PERSON] визнав позов, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд враховує, що відповідачем сплачено на користь позивачки кошти на утримання дитини останній раз у лютому 2020 року, а тому суд приходить до висновку, що аліменти слід присудити до стягнення з 01.03.2020 року, а не з дня пред`явлення позову до суду. Суд не враховує позицію відповідача щодо періоду його проживання з позивачкою, оскільки згідно Сімейного кодексу України обов`язок відповідача, як батька, утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття не залежить від характеру особистих відносин, що склались між батьками. Крім того, позивач просив призначити позивачці щомісячну грошову допомогу на її утримання, однак суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України і в межах заявлених нею вимог. Позивачкою такої вимоги не заявлено. Тож позиція відповідача в цій частині суд залишає без уваги, тому що вона не стосується предмету спору. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України. Враховуючі матеріальне становище дитини, задля забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 цього Закону.

Outcome: approved