overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

29.05.2015р. до суду подано цю заяву. В заяві вказано, що [INFO]. померла мати заявниці - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) та іншого майна. Після смерті матері заявниця звернулася до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину, у видачі якого її було відмовлено, відмова була мотивована тим, що вона не надала достатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку фактичного прийняття нею спадщини. На протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, як спадкоємець за законом, вона фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном. Зазначені дії відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, свідчать про прийняття нею спадщини. Заявниця в судове засідання не з'явилася просила розгляд справи провести у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю, про що повідомила у телефонному режимі. Представник Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду надав відповідну заяву. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК Української РСР від 1963 року, які були чинними на час зідкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці (а.с. 6), однак не може оформити спадщину тому, що нотаріусом її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як вона не надала достатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному органі факту вступу у володіння (управління) спадковим майном після смерті спадкодавця. Але протягом шестимісячного строку після смерті батька вступила у володіння спадковим майном, здійснивши дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, зокрема: фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої матері, був в її користуванні та володінні сертифікат на право на земельну частку (пай), використовувала предмети побуту, інші речі та предмети домашнього вжитку. Тому, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини заявницею. Встановлення факту прийняття спадщини має для заявниці юридичне значення для виникнення спадкового права. Законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому з метою захисту майнових прав заявниці даний факт потрібно встановити у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме архівної довідки №444АО від 05.05.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що при зверненні до УПФУ в м.Дзержинську Донецької області в оформленні та нарахуванні пенсії було відмовлено з підстав, що в архівній довідці №444АО від 05.05.2015 року вказано прізвище «Слета» без зазначення ініціалів. Внести зміни до довідки працівники архіву не можуть. Встановлення факту належності довідки потрібно заявнику для оформлення пенсії. Заявник наполягав на задоволенні вимог, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи УПФУ в м.Дзержинську Донецької області до суду не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що в архівній довідці №444АО від 05.05.2015 року, прізвище заявника вказано на російській мові «Слета», проте імя та по-батькові вказано ініціалами «В.Н.» (а.с. 8). Згідно до паспорту громадянина України заявника, його прізвище, імя та по-батькові [PERSON], на російській мові [PERSON] (а.с. 4). Факт роботи заявника на зазначених у довідці №444АО від 05.05.2015 року підприємствах підтверджується трудовою книжкою БТ-І №2360547 (а.с. 7). Факт належності заявнику вказаних документів доведений та підтверджений матеріалами справи, а саме копією паспорту, копією трудової книжки, де підтверджено факт роботи заявника на зазначених підприємствах (а.с. 7), копією архівної довідки №444АО від 05.05.2015 року. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що заяву [PERSON], заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у м.Дзержинську Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19.05.2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міского управління юстиції, актовий запис №623. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у них народився син [PERSON] 04.11.2012 року, але він вважає, що це не його син. Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Фактично вони не підтримують сімейних відносин протягом більш як чотирьох місяців. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та наполягала на розірванні шлюбу і просила не призначати терміну на примирення. Додатково пояснила, що спільна дитина проживає на даний час з нею, сімейне життя не склалося. У процесі спільного проживання вона дізналася, що чоловік відбував покарання у місцях позбавлення волі, у них є часті конфлікти, під час яких чоловік застосовував фізичну силу до неї. У разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 19.05.2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міского управління юстиції, актовий запис №623 (а.с.4). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у них 04.11.2012 року народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу дитина за згодою батьків проживатиме з мамою. Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 26 листопада 2005 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 354. 10 липня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов був задоволений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2016 року вказане заочне рішення було скасоване та справа призначена до нового розгляду. При новому розгляді справи, у судовому засіданні позивач позов підтримав, в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №354. Сторони мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Стосунки подружжя не склалися, з 2009 року ускладнились та з 2010 року сторони не підтримують стосунків, родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем у позові. Шлюб носить формальний характер, спільне подружжя і зберігання шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд також приймає до уваги, що у позивача є дитина: [PERSON], [INFO], від іншої жінки та згідно довідці про склад сім'ї, позивач разом зі дитиною [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З цих підстав суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

29.05.2015року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] в розмірі 900,00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому 14 серпня 2009року шлюбі. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 2 квітня 2015року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON],[INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на її утримання та не цікавиться їх життям. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідача та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14 серпня 2009року, в цьому в них шлюбі народилась дитина: [PERSON],[INFO]. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 2 квітня 2015року шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей надав не регулярно. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 487,20грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою до заінтересованої особи Гусятинської державної нотаріальної контори Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин, просила встановити, що [PERSON] , яка померла 21.06.2014 року року є її матірю. В судовому засідання представник заявника не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримав просив їх задовольнити. Заінтересована особа Гусятинська державна нотаріальна контора Тернопільської області в судове засідання не зявилась,причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] до укладення шлюбу мала прізвище [PERSON], після смерті матері [PERSON], яка померла 21.06.2014року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.06.2014р, звернулася у встановленні шестимісячний строк до Гусятинської державної нотаріальної контори Тернопільської області з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщийа на земельну ділянку (пай), що розташована на території Самолусківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.. Після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, при особовому зверненні заявника до державного нотаріусу для отримання свідоцтва на спадщину, нотаріусом відмолено у видачі свідоцтва про спадщину, посилаючись на те, що у свідоцтві про народження заявника від 22.03.1964року, у графі: громадянин є подвійне наведення і імені по батькові [PERSON] «Антонівна» та у графі: мати зазначено [PERSON] «Тимківна». Слід зазначити, що при виготовленні свідоцтва про народження [PERSON] від 22.03.1964року свого часу виконавцем було допущено помилку в написанн ім'я по батькові матері(спадкодавця). Однак на протязі багатьох років заявник не звертала уваги на допущену помилку. Також у повторному свідоцтві про народження заявниці від 28.04.2015р також допущена помилка при внесені відомостей у графі: мати зазначено [PERSON] замість «Тимофіївна». Необхідно звернути увагу, що у повторному свідоцтві про народження Стойко ([PERSON]) від 13.03.2000р, у свідоцтві про смерть від 23.06.2014р, та у державному акті на право приватної власності на землю від 24.01.2002р, вірно зазначено імя по батькоє спадкодавця [PERSON]. Таким чином, невідповідність написання імя по батькові матері (спадкодавця) у різних документах є причиною того, що нотаріусом не можливо видати свідоцтво на спадщину заявнику. Державним нотаріусом в усному порядку рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного, у суду не викликає сумнівів, що РибакГанна Тимофіївна є матірю [PERSON]. Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України, суд вважає, заяву обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту шлюбних відносин між нею та [PERSON], померлим [INFO]. 02.06.2015 року заявник надала до суду уточнену заяву в якій змінила заінтересовану особу з Управління Пенсійного фонду України у Тернівському районі м. Кривого Рогу на Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 16.05.1954 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим с/радою Бершадського району Вінницької області. [INFO] [PERSON] помер. Маючи намір оформити пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка, позивач звернулась до пенсійного фонду, але їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що у свідоцтві про шлюб не вірно вказане ім'я, місце і рік народження заявника а саме: «[PERSON]», 1936 року народження, яка народилась в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області, тоді як справжнє ім'я, місце і рік народження заявника є «[PERSON]», [INFO], яка народилась в с. Ольгопіль Чечельницького району Вінницької області. У зв'язку з цим заявнику було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт шлюбних відносин, що [PERSON], [INFO], яка народилась в с. Ольгопіль Чечельницького району Вінницької області є дружиною [PERSON], померлого [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зацікавлена особа була повідомлена у встановленому законом порядку. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлим [INFO] підтверджується: свідоцтво про одруження, [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), актом ТОВ «УЮТ-2011» від 25.05.2015 року (а.с.6), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.3). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 15.08.1992 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 15.08.1992 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Іллічівським районним відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис №409. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що вона 27.04.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] шлюбу у них 16.03.2005 року народився син [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, в наступний час вони припинили сімейні стосунки. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В звязку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved