overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Позивач в судовому засіданні 18.08.2016 року пояснила, що не бажає на даний час розривати шлюб з відповідачем, оскільки після надання судом строку для примирення подружжя стосунки сторін значно покращилися. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин, в ході попередніх засідань заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 та вони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки після надання судом строку для примирення відносини сторін значно покращились, а їх нерозуміння один одного не призвело до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є можливими і це є підставами для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, понад три роки спільне господарство та бюджет подружжя не веде, відповідач вихованням та утриманням дочки - [PERSON], 2002 року народження не займається, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач фактично мешкає з іншим чоловіком. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 14.04.2016 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1993 року та є батьками неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки понад три роки спільне господарство та бюджет подружжя не веде, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 21.06.2008 року та мешкали однією родиною до червня 2015 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, відсутнє взаєморозуміння та довіра, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явився, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові та поваги, створив іншу сім'ю. Відповідачка у судове засідання не з'явилась у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.11.1999 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, всі зобов'язання по утриманню та вихованню дитини позивач виконує самостійно, відповідач же в свою чергу допомогу на утримання дитини не надає, хоча стан здоров'я та матеріальне становище дозволяє це йому робити. В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надіслала заяву з клопотанням справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6), від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 258 від 01.10.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вимог ст. 181-182, 183 Сімейного кодексу України, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували у не зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дітям не допомагає, хоча має таку можливість. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [NUMBER], виданого виконкомом Великомолодьківської сільради 04.01.2010 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження дитини [NUMBER], виданого виконкомом Дідовецької сільради 05.11.214 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 74 від 22.02.2016 р. діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обов'язку батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дітей і матеріального стану відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 09.06.2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO]. Сторони малолітню доньку - [PERSON], [INFO] В силу постійних сварок сім'я розпалася. Подружжя фактично не живе однією сім'єю та не веде спільного господарства з листопада 2015 року. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 09 червня 2012 року підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 09 червня 2012 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідно 09 червня 2012 року зроблено актовий запис № 319. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 17 вересня 2012 року, виданий Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, відповідно 17 вересня 2012 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №09. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

29.02.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 12 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації акті цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №729. [INFO] року народився син [PERSON]. З відповідачем не зійшлись характерами, постійні сварки та скандали. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб, оскільки вважає, що сімю зберегти неможливо. До судового засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з червня 2015 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з червня 2015 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

29.02.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що вона з 19.08.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис 777. Від щлюбу мАються неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем фактично припинились з червня 2013 року. Сімейне життя не склалось, ми перестали розуміти один одного, у нас різні інтереси, немає взаєморозуміння в сімї у зв'язку з чим части виникали сварки, які негативно впливали на виховання неповнолітніх дітей. Після припинення шлюбних відносин вона пішла до іншого місця проживання та поживає разом зі своїми дітьми. Примирення між нею та відповідачем неможливо, тому вона змушена звернутись до суду , оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб. До судового засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з жовтня 2013 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просиза залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

29.02.2016 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 09.03.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій вимоги позову визнав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 22.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON], укладений шлюб який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській, про що зроблено актовий запис № 62, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 22.06.2013 року. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Від шлюбу народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутній. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

29.02.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала з 2008 року по 16.04.2013 року у цивільному шлюбі. 16.04.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського МУЮ у Донецькій області. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації, судовою повісткою. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved