Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~28 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті батьків [PERSON], померлого 09 лютого 2010 року, та [PERSON], померлої 05 січня 2011 року, на житловий будинок з господарськими будівлями №68 по вул.5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її батькам на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок №68 по вул.5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області, про що свідчить запис у погосподарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивачки спадкоємцями першої черги є сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які нотаріально відмовилися від свої частки у спадковому майні на користь позивачки по справі. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивачка змушена звернутися до суду, оскільки її право власності не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши через канцелярію суду заяву з проханням справу розглядати без його участі та участі його довірительниці [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли нотаріально посвідчені заяви, в яких вони проти задоволення позовних вимог не заперечують, повністю визнають позовні вимоги та просять проводити розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. 28 серпня 1954 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис №16, зареєстрований Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області. Після одруження подружжя обрало спільне прізвище [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу серія ЯУ №311695 від 28.08.1954 року (а.с.12). Згідно запису погосподарської книги №1, особовий рахунок №68 будинок №68 по вул. 5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області на праві спільної сумісної власності числиться за [PERSON] та [PERSON], нині померлими, що вбачається з наданої суду інформації КП «АІБ Золочівського району Харківської області» від 12.10.2016 року (а.с. 18). В ході інвентаризації КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» встановлено, що житловий будинок № 68 літ «А-1» по вул. 5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району, Харківської області, загальною площею 63,2 квадратні метри, житловою 46,6 квадратні метри, побудовано у 1962 році, складається він з приміщень: житлових кімнат площею 17,0 квадратні метри, 9,5 квадратні метри, 7,6 квадратні метри та 12,5 квадратні метри відповідно, кухні 5,9 квадратні метри, санвузлу 8,1 квадратні метри, та господарських будівель: веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», флігелю літ. «Б», веранди літ. «б», ганку літ. «б1», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», погребу літ. «Д», вбиральні літ. «Е», погребу літ. «Ж» та огорожі №1-3, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок виготовленого на замовлення [PERSON] (інвентаризаційна справа №272) (а.с.14-17). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] володіли житловим будинком №68 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Одноробівка, вул. 5-го Серпня на праві спільної сумісної власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі №1, особовий рахунок №68. Згідно зі\~ст.372 ЦК\~України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, [PERSON] і [PERSON] належало по 1/2 частині житловим будинком №68 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Одноробівка, вул. 5-го Серпня. 16 листопада 1956 року у родині [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серія ГД №826989 виданого Одноробівської сільською радою Золочівського району Харківської області 29.11.1956 року (а.с. 11). [PERSON] після реєстрації шлюбу 07.06.1980 року з [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON], що також підтверджується наданою суду копією свідоцтва про одруження серія 1-ВЛ №190075 (а.с.13). 09 лютого 2010 року, в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області, у віці 84 років помер [PERSON], про що Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області 09 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис №6, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №249937, виданого того ж дня відповідною сільською радою (а.с.8). За життя [PERSON] 23.10.2006 року було складено заповіт, яким він все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде йому належати на день смерті, на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці [PERSON] Заповіт посвідчено [PERSON] - секретарем Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області. Зареєстровано в реєстрі за №158 (а.с.10). 05 січня 2011 року, в с. Одноробівка Золочівського району Харківської області, у віці 79 років померла [PERSON], про що Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області 05 січня 2011 року складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №286194, виданого того ж дня відповідною сільською радою (а.с.9) Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на належне їм майно. Після померлого 09 лютого 2010 року [PERSON] 31.05.2010 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] Її заяву було прийнято та зареєстровано у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2010 рік за №391 та заведено спадкову справу № 174/2010; 01.09.2010 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшли заяви від [PERSON] та [PERSON] про неприйняття спадщини. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. За даними спадкової справи [PERSON], померлого 09.02.2010 року, виявлено заповіт останнього, посвідчений секретарем Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області. Після померлої 05 січня 2011 року [PERSON], заведена спадкова справа №44/2011 Золочівською державною нотаріальною конторою. Згідно матеріалів вказаної справи 15.02.2011 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини. Її заяву було прийнято та зареєстрованої у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2011 рік за №101 та заведено спадкову справу №44/2011. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, заповітів (а.с.43,44,45). 22.11.2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обовязків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 09.02.2010 року її батька [PERSON], та свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої її матері [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №68 по вул. 5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району, Харківської області в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно (а.с.21). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі житловий будинок №68, з господарськими будівлями, який розташований по вул. 5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району арківської області. Спадкоємцями першої черги є дочка спадкодавця [PERSON], та сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які відмовилася від своєї частки у спадковому майні в нотаріальному порядку. Положення статей 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті батька за заповітом та після смерті матері за законом, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право власності на будинок №68 з господарськими будівлями по вул. 5-го Серпня в с. Одноробівка Золочівського району, Харківської області після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] Проте, у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцям не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved