Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

29.01.2021 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог вказувала, що 25.06.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 99. Від шлюбу сторони мають сина у [PERSON] , [INFO] . Від попереднього шлюбу позивач має доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейного життя відносини між позивачем і відповідачем погіршилося настільки, що фактично припинило між ними шлюбні стосунки. Для повноцінного забезпечення сина усім необхідним для його гармонійного розвитку та підтримання його здоров`я вважаю за необхідне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Позивачем понесено витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000,00 грн. Просить суд шлюб між сторонами розірвати, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати та оплату судового збору та правничу допомогу адвоката. 22 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 31 березня 2021 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що відповідач працює офіційно в ТОВ «СТЕМАКС, його розмір заробітної плати складає 5000 грн., у зв`язку з цим розмір аліментів в сумі 4000 грн. є занадто великим. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Визнає аліменти в розмірі 1000 грн. 14 квітня 2021 року позивач скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просила суд шлюб між сторонами розірвати, стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягнути судові витрати та правничу допомогу. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач в судовому засідання не заперечував проти розірвання шлюбу, проти стягнення аліментів в розмірі згідно доводів відзиву на позов. При вирішенні питання про стягнення судових витрат поклався на розсуд суду. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 25 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаст Черкаського ісьткого управління юстиції, актовий запис № 99. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не дали, сторони припинили сімейні відносини, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зіст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дитини. Разом з тим, обов`язок утримувати дитини покладений у рівній мірі на обох батьків, надані суду докази щодо заробітної плати не підтверджують достатність заробітку відповідача для покладання обов`язку сплачувати аліменти у розмірі частки від доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також в ході судового розгляду позивачкою не підтверджено документально наявність у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), відтак відсутні підстави для застосування положення закону, згідно з яким суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою понесені витрати на оплату правничої допомоги в сумі 1000 грн. що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 21 січня 2021 року з адвокатом, актом № 1 виконаних робіт від 22.01.2021р., квитанцією від 26.01.2021 року, тому до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають 500 грн. на відшкодування судових витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Крім того, оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, тому оплата судового збору на користь держави на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 908 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: partial