Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

26 травня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що з 18.10.1980 року по 27.04.2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] У період проживання в шлюбі, на приналежній останньому земельній ділянці, вони побудували житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому він належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та 23.12.2014 року дана нерухомість зареєстрована, у встановленому порядку, на відповідача. Крім цього, під час проживання у шлюбі, сторони придбали побутову техніку, інструменти та інше приладдя, зокрема: морозильник марки «F 245» (2005 р.), вартістю 3000 грн., телевізор марки «PHILIPS» (2006 р.), вартістю 1000 грн., холодильник марки «Whirlhoo» (2015 р.), вартістю 6000 грн., мотопилку марки «SHTIL», вартістю 2000 грн., та бетонозмішувач, об'ємом 100 л., вартістю 2000 грн. Вартість зазначених товарів, як таких, що були у використанні, позивачем взято із сайту olx/ua. На даний час сторони розлучені, між ними мають місце особисті неприязні відносини та відповідач перешкоджає позивачу користуватись зазначеним нерухомим майном, а саме, не пускає її в будинок, у зв'язку із чим вона вимушена проживати у своєї доньки в м.Луцьку. Після проведення за ухвалою суду судової будівельно-технічної експертизи, позивач, визначившись остаточно, просила: визнати домоволодіння та господарські споруди, що знаходяться по [ADDRESS], об'єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на 37/100 частки вказаного домоволодіння, виділивши їй дану частку у натурі, а саме: приміщення 1-1, приміщення 1-2, кімнату 1-3, кімнату 1-4 та 1/2 частини огорожі; стягнути з відповідача 113878,71 грн. в рахунок компенсації за відхилення від ідеальної частки домоволодіння; виділити їй у власність бетонозмішувач, об'ємом 100 л, вартістю 2000 грн., та понесені нею судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно вказавши, що позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань чи заяв з приводу розгляду справи суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином судом був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, будь-яких клопотань чи заяв з приводу розгляду справи не подав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається з копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 27.04.2016 року про розірвання шлюбу, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1980 року по 16.05.2016 року. Цим же рішенням стверджено, що неповнолітніх дітей у сторін немає (а.с.5). На підставі рішень Згоранської сільської ради від 15.03.2011 року №6/28, від 06.01.2012 року №12/17 та архівного витягу з рішення цієї ж сільської ради від 29.09.2000 року, відповідачу було виділено земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на яку останнім оформлено право власності, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.10.2012 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.10.2016 року за №70312278 (а.с.12). Під час шлюбу, на даній земельній ділянці, сторони побудували житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], оформивши право власності на дане нерухоме майно у 2014 році на ім'я відповідача - [PERSON]. Зокрема, згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2014 за №31443133, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2014 за індексним номером 31441844, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.10.2016 року за №70312050, за відповідачем - [PERSON] 23.12.2014 року зареєстровано право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею - 108,8 кв.м., житловою площею - 56,4 кв.м. Відносини, що склалися між сторонами, відносяться до сімейних правовідносин, а саме, права спільної сумісної власності подружжя, у зв'язку із чим у справі підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (глава 8) та Цивільного кодексу України (глава 26). Згідно ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного доходу. Таким чином, спірний будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Згідно ч.ч.1, 2 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При здійсненні поділу за ст. 372 ЦК України слід керуватися правилами, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності, а також виділ частки, оскільки процедури виділу і поділу відбуваються на аналогічних засадах. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Приналежний сторонам спірний житловий будинок складається з наступних приміщень: коридор 1-1 площею 14,0 кв.м., ванна 1-2 площею 5,2 кв.м., кухня 1-3 площею 14,7 кв.м., кімната 1-4 площею 15,4 кв.м., кімната 1-5 площею 25,5 кв.м., коридор 1-6 площею 9,9 кв.м., кімната 1-7 площею 15,5 кв.м., кладова 1-8 площею 8,6 кв.м. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. За клопотанням позивача, у справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза для визначення вартості житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і можливих варіантів його поділу, за результатами якої надано відповідний висновок. Так, згідно висновку Волинської торгово-промислової палати №О-85 від 17.08.2016 року, ринкова вартість будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], становить 898139 гривень. Експертом запропоновано два варіанти розподілу даного будинковолодіння: - варіант №І передбачає поділ часток між співвласниками у співвідношенні 63/100 до 37/100 із ізольованими входами в будинок; - варіант №ІІ складений за спільною пропозицією сторін та передбачає поділ часток між співвласниками у співвідношенні 59/100 до 41/100 зі спільним входом та залишенням у спільному користуванні: двох коридорів, огорожі та воріт. Даючи правову оцінку наданих експертом варіантів поділу домоволодіння, слід зазначити, що варіант поділу будинку за №2, який запропонований сторонами під час його обстеження експертом, хоча й передбачає більш наближений розмір ідеальних часток сторін та водночас меншу різницю вартості цих часток, однак фактично зводиться до того, що його частина підлягає виділенню сторонам у спільне користування, що в даному випадку, з огляду на предмет позову та позовні вимоги, є неприпустимим. Визначальним для виділу частки в житловому будинку в натурі, який перебуває в спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку та інших споруд, яка відповідає розміру і вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Як слідує зі змісту позовних вимог позивача, остання просить провести реальний поділ майна за варіантом експертизи за №І. Згідно з варіантом №І, співвласникам виділяється: - відповідачу [PERSON] - 63/100 частки, вартістю 562948,21 грн., до якої включено: запроектоване приміщення коридору 1-1* площею 8,3 кв.м.; кладова 1-8 площею 8,6 кв.м.; коридор 1-6 площею 9,9 кв.м.; кімната 1-5 площею 25,5 кв.м.; кімната 1-7 площею 15,5 кв.м.; ? частини огорожі (1); ворота (2). Вартість вказаної частки на 113878,71 грн. більша від вартості ідеальної частки - ?, приналежної [PERSON]; - позивачу [PERSON] - 37/100 частки, вартістю 335190,79 грн., до якої включено: запроектоване приміщення коридору 1-1** площею 5,2 кв.м.; ванна 1-2 площею 5,2 кв.м.; кухня 1-3 площею 14,7 кв.м.; кімната 1-4 площею 15,4 кв.м.; ? частини огорожі (1). Вартість вказаної частки на 113878,71 грн. менша від вартості ідеальної частки - ?, приналежної [PERSON] Грошова компенсація за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки, становить 113878,71 грн., яку позивачу [PERSON] має сплатити відповідач [PERSON] Заявлені позивачем вимоги свідчать про її згоду на отримання грошової компенсації у вказаній сумі за відхилення від її ідеальної долі. Для реального поділу спірного домоволодіння за варіантом №І та влаштування двох ізольованих квартир, сторонам необхідно виконати наступні переобладнання і будівельні роботи: - позивачу та відповідачу влаштувати перегородку з шлакобетону товщиною 0,20 м в приміщенні 1-1 таким чином, щоб утворилися запроектовані приміщення 1-1* і 1-1** з розмірами, як показано на плані; закласти дверний проріз між приміщеннями 1-6 і 1-3; влаштувати автономні мережі електропостачання; - відповідачу необхідно переобладнати приміщення 1-8 (кладову) у ванну, а 1-7 (кімнату) - в кухню; - позивачу необхідно влаштувати дверний проріз із подвійними вхідними дверима в приміщення 1-1** на місці віконного прорізу; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-1** і 1-3 (кухня). Отже, зазначеним висновком встановлено можливість реального розподілу житлового будинку між сторонами з влаштуванням двох ізольованих квартир, які матимуть окремі ізольовані входи. В силу ст.355, ч.3 ст.372 ЦК України, після поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється, об'єкт належить сторонам вже на праві спільної часткової власності. Зважаючи на те, що у справі будь-якого іншого оптимального варіанту розподілу будинковолодіння експертом не надано, тому при вирішенні спору суд виходить саме із запропонованого експертом варіанту №1. При цьому суд враховує, що висновок вказаної судової будівельно-технічної експертизи складений із урахуванням співставлення внутрішнього планування будинку, ідеальних часток співвласників в одиниці площі з вимогами основних пунктів ДБН В.2.2-15-2005, СНіП 2.04.08-87 «Газоснабжение», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», розміщення будівель та споруд на земельній ділянці, відстані від будівель до меж земельної ділянки. Позивач також ставить питання про поділ придбаної у період шлюбу побутової техніки та господарського знаряддя. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до п.22 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як зазначено у позовній заяві, вартість бувшої у використані побутової техніки та господарського знаряддя (морозильника марки «F 245» (2005 р.), телевізора марки «PHILIPS» (2006 р.), холодильника марки «Whirlhoo» (2015 р.), мотопилки марки «SHTIL», бетонозмішувача, об'ємом 100 л. (2007 р.)), позивачем взято із сайту olx/ua. Однак, визначення позивачем вартості майна подружжя у такий спосіб суперечить вищенаведеним роз'ясненням, а тому судом до уваги не приймається. Доказів того, що така вартість погоджена сторонами суду не надано. Крім цього, клопотання про визначення вартості цього майна шляхом призначення відповідної експертизи чи іншим чином, позивач не заявила. За викладених обставин, суд не вирішує питання щодо поділу побутової техніки та господарського знаряддя та водночас роз'яснює те, що сторони не позбавлені можливості вирішити дане питання в порядку, встановленому законом. У відповідності до вимог ст.ст.84, 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути, понесені останньою судові витрати по справі у виді судового збору та правової допомоги пропорційно до задоволених вимог (99,4%), що становить 5339,68 грн. При вирішенні питання стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд приймає до уваги надані позивачем належні підтверджуючі документи, зокрема, договір про надання правової допомоги від 24.05.2016 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Климович Т.Д., розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги від 24.05.2016 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 24.05.2016 року, що свідчить про оплату позивачем юридичних послуг, розмір яких не суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VІ ( а.с.14-16). Квитанція про оплату вартості проведеної експертизи позивачем суду не надана та вимога про стягнення даних витрат позивачем не заявлялась, тому суд в цій частині рішення не приймає.

Outcome: partial