Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

26 травня 2016 позивач звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В ході судового розгляду позивачка доповнювала та уточнювала свої позовні вимоги (а.с. 11-23, 37-50). Остаточно просила: -розірвати договір оренди № б/н від 19.07.2011 року, який укладений між [PERSON], [INFO], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця», земельної ділянки площею 4,3401 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]; -зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» повернути належну їй земельну ділянку площею 4,3401 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; -стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця» на її користь 9289 грн. 53 коп. за нанесену матеріальну шкоду, яка виразилася при несплаті орендної плати, починаючи з 2012 року по 2015 рік. Позов обґрунтовувала тим, що вона має на праві особистої власності земельну ділянку площею 3,9774 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.06.2014 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 23.02.2009 року. Відповідач порушує пункт 4.1 умов договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендна плата за користування земельною ділянкою встановлена за погодженням сторін в розмірі 8% з урахуванням індексації, починаючи з 2012 року по 2015 рік не в повному розмірі сплачував орендну плату за землю, а в 2016 році взагалі не сплатив коштів за оренду земельної ділянки. Вважає, що до нормативно-грошової оцінки, зазначеної в договорі, має застосовуватися коефіцієнт індексації, визначений Держгеокадастром на кожен рік. У зв'язку з незастосуванням відповідного коефіцієнта, вважає, що відповідач не доплачує їй належний розмір орендної плати, не виконує умови договору, а тому договір має бути розірвано. Позивачка та її представник адвокат Петрушанко О.Д. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача Литвиненко Я.С. в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала, що вимоги позивачки є безпідставними, незаконними та необґрунтованими, договори укладені відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач належним чином виконує свої обов'язки за даним договором. Перевіривши справу, вивчивши надані документи, заслухавши пояснення сторін, перевіривши їх доводи, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позові [PERSON] слід відмовити повністю з наступних підстав. Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,34 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15). На підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 червня 2011 року, виданого державним нотаріусом Новосанжарської ДНК Пятенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1037, [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] приватизовану земельну ділянку площею 4,34 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). 19 липня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Аршиця» було укладено договір оренди землі № б/н, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області площею 4,34 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 16-18), договір було зареєстровано 12.07.2014 року у реєстраційній службі Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, про що вчинено запис № 6316100 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с 11). Як невід'ємну частину договору оренди був наданий акт прийому-передачі земельної ділянки від 12.07.2014 року (а.с. 14). Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» до істотних умов договору відносить орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України . Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до умов типового договору оренди землі затвердженого постановою КМУ від 03 березня 2004 року № 220, за домовленістю сторін обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням або без урахування індексації. Таким чином, застосування індексації до орендної плати визначається за згодою сторін. Відповідно до п. 4.1. договору оренди від 19 липня 2011 року між позивачем та відповідачем була погоджена орендна плата за користування земельною ділянкою встановлена за погодженням сторін в розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. Згідно довідок та розрахунків наданих ТОВ «Агрофірма «Аршиця» така індексація виплачувалася (а.с. 61-65, 73). Доводи позивача про не виплату їй орендної плати за 2016 рік були спростовані в судовому засіданні, та підтверджуються довідкою та відомостями по наданню послуг (а.с. 99, 103-105), а також квитанцією про отримання поштового переказу, наданого позивачем (а.с. 112). Щодо доводів позивача про незастосування відповідачем до нормативно-грошової оцінки землі коефіцієнта індексації, а як наслідок недоплата орендної плати, невиконання умов договору, що є підставою для розірвання договору оренди, є безпідставними, виходячи з наступного. Статтею 5 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Умови типового договору оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 03 березня 2004 року № 220, передбачають застосування коефіцієнта індексації лише для обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Обов'язкового застосування коефіцієнта індексації для земель приватної власності при укладенні договору оренди чинне законодавство не передбачає. Провівши детальний правовий аналіз, суд приходить до висновків, що доводи позивачки ґрунтуються на хибному трактуванні чинного законодавства, а тому в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed