Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

27 лютого 2017 року [PERSON] державний агротехнологічний університет звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] державним агротехнологічним університетом укладений договір №46 від 30.08.2013 року про навчання фахівця за ОКР »спеціаліст». Згідно з п.1.1 Договору позивач, як виконавець Договору, брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON] за обраною спеціальністю «7.10010203-Механізація сільського господарства»,за заочною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за ОКР «спеціаліст», а відповідач повинен був сплачувати своєчасно вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному в пунктах 4.1 та 4.2 Договору. Наказом № 1646-З від 27.12.2013 року [PERSON] було відраховано з університету за власним бажанням. З урахуванням того,що строк позовної давності обчислюється з дати спливу строку виконання боржником зобовязань з визначеним строком виконання,перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання,у даному випадку вважає,що такою датою є дата-27.03.2014 року, оскільки з Положенням «Про порядок відрахування та поновлення студентів» у [PERSON] державному агротехнологічному університеті боржник повинен ліквідувати заборгованість протягом 3-х місяців з дня відрахування, тобто до 27.03.2017 року. 08.04.2014 року на адресу відповідача позивачем було направлено претензію з повідомленням щодо заборгованості на наслідків несплати за навчання. На тепер відповідач не відреагував на претензію жодним чином. Станом на 03.06.2016 року,заборгованість відповідача за вищевказаним Договором складає 2100,00 гривень. Тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2100,00 гривень, а також судові витрати. Позивач [PERSON] державний агротехнологічний університет в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщений про день та час розгляду справи,послався в позові про розгляд справу без участі представника університету, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,належним чином сповіщений про день та час розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: Так, судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору про надання освітніх послуг державним вищим навчальним закладом №46 від 30.08.2013 року, укладеним між позивачем та відповідачем, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання за спеціальністю ««7.10010203-Механізація сільського господарства», за заочною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за ОКР »спеціаліст», а відповідач повинен був сплачувати своєчасно вартість навчальних витрат у розмірі,визначеному в пунктах 4.1 та 4.2 Договору (а.с.3). Відповідно до довідки про заборгованість [PERSON] станом на 03.06.2016 року за вищевказаним Договором заборгованість складає у сумі 2100,00 грн. (а.с.8). Згідно із п. 4.1. Загальна вартість освітньої послуги становить 6720,00 гривень. Згідно із п. 4.2 договору замовник фізична особа вносить плату поетапно 01.09.2013 року 2100,00 гривень, 01.02.2014 року 2100,00 гривень, 01.09.2014 року 2520,00 гривень. Наказом від 04 серпня 2007 року № 124-ЗН, відповідач [PERSON] зарахований студентом [PERSON] державного агротехнологічного університету( а.с.4). Згідно витягу із наказу позивача від 27 грудня 2013 року № 1646-З відповідач [PERSON] був відрахований зі списку студентів першого курсу навчально-наукового інституту заочної та дистанційної освіти ОКР «Спеціаліст» спеціальності 7.10010203 «Механізація сільського господарства», з університету з 27.12.2013 року за власним бажанням. У 2013-2014 навчальному році участь не брав. (а.с.5). Відповідно до\~ст. 45 Закону України «Про вищу освіту»\~особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу: за власним бажанням; за невиконання навчального плану; за порушення умов контракту; в інших випадках, передбачених законами. Саме за власним бажанням відповідач був відрахований з інституту. Відповідно п.3.3 розділу 3»Відрахування студентів» Положення «Про проведення, відрахування та поновлення студентів у [PERSON] державному агротехнологічному університеті» передбачено, що студент, що відрахований з університету,повинен ліквідувати заборгованість за навчання, що виникла на момент відрахування, протягом 3-х місяців від дати наказу про відрахування, тобто до 27.03.2014 року( а.с. 59). Оскільки [PERSON] відраховано з університету з 27.12.2013 року,а останній повинен протягом трьох місяців від дати наказу ліквідувати заборгованість за навчання, тому має місце перебіг позовної давності, який починається зі спливу строку виконання. Отже, суд вважає, що позивач звернувся в суд з позовом в межах строку позовної давності. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до\~ст. 907 ЦК України\~договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 611 ЦК України\~вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ ст.10 ЦПК України\~, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідач не надав ніяких доказів у відповідності до вимог закону на спростування вимог про неправомірність сплати послуг за навчання, які йому були висунуті у позовній заяві. Також розрахунок заборгованості останнім не оспорюється та не спростований належними і допустимими доказами. Таким чином суд вважає, що позов підлягає про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про навчання в сумі 2100 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved