Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

29.05.2020 до суду надійшов позов комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, який мотивовано тим, що відповідачі своєчасно не здійснюють оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються за адресою їх проживання: [ADDRESS] , у результаті чого за період з 01.05.2016 по 29.02.2020 утворилась заборгованість у розмірі 32 604,53 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також просив стягнути судові витрати в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи. У встановлений ухвалою строк відповідачі не подали відзиву на позов або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за їх відсутності. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2020 призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 27.07.2020 на 10:00 год. із повідомленням учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі їх зареєстрованого місця проживання, та підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, відзивів, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Так, позивачем протягом періоду з 01.05.2016 по 29.02.2020 надавались відповідачам послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.05.2016 по 29.02.2020 заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення складає 32 604,53 грн. (а.с. 3-4). Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово - комунальних послуг. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористались цією можливістю. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі свої зобов`язання з оплати послуг за спожиту воду і послуги водовідведення виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 32 604,53 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 грн., тобто по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved