Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

28.09.2015 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, укладеним 05.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON], станом на 24.08.2015 року в сумі 27071,49 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 05.11.2007 року договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановлених ними же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 35-36). Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності (а.с. 37). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 05.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, зі сплатою штрафу в розмірі 500 гривень+5% від суми позову в разі порушення строків погашення кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ним і банком кредитний договір; позичальник надає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с. 13-19). Згідно заяви і довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 05.11.2007 року кредитний ліміт було встановлено 3000 гривень, строк дії кредитної карти згідно довідки листопад 2009р. (а.с. 12, 13). Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.08.2015 року становить 29181,89 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 3000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 16386,39 гривень, заборгованості за пенею і комісією 9795,50 гривень. Судовим наказом Балаклійського районного суду Харківської області від 12.09.2008 року, який набрав законної сили 02.10.2008 року, з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за вищевказаним договором в сумі 3875,71 гривень (а.с. 6), тому різниця заборгованості становить 25306,18 гривень (29181,89-3875,71). А також відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг до складу заборгованості входять штрафи: 500 гривень (фіксована частина) і 1265,31 гривень (процентна складова). Тобто загальна сума заборгованості становить 27071,49 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с. 7-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved