Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

27.06.2018 р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідачів, у якому просить вселити її та неповнолітнього сина [PERSON] у квартиру за адресою [ADDRESS] , а також зобов`язати відповідача [PERSON] надати їй ключі від цієї квартири. В обґрунтування позову зазначила, що вона з [PERSON] є батьками цієї дитини. Власниками спірної квартири є відповідачі. У 2013 р. її чоловік примусово виселив її з дитиною із цього помешкання. На даний час вони з сином мешкають у м. Києві. Відповідачі не проживають у даній квартирі. Вважає, що дитина як член сім`ї співвласника житла має право на проживання у даному помешканні. Також стверджує, що припинення сімейних відносин з [PERSON] не позбавляє її права користуванням спірною квартирою. Однак відповідачі позбавили її з сином прав на проживання у такому житлі. 24.02.2020 р. у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 08.04.2019, 20.09.2019, 24.02.2020 рр. не з`явилися, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про причини неявки не повідомляли. При цьому, відповідачами не було подано відзивів. Представник третьої особи про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивачка та відповідачі [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.08.2013 р. розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] , у якому останні перебували з 10.04.2010 р. (а.с. 8). Згідно з довідкою ЧДЮСШ № 1 від 17.04.2018 р., [PERSON] , 2010 р.н., займався у спортивній школі з січня 2015 р. по травень 2016 р. (а.с. 10). Відповідно до довідки ДНЗ № 19 від 16.04.2018 р., [PERSON] , 2010 р.н., відвідував цей заклад з 01.09.2013 р. по 30.05.2016 р. (а.с. 11). Згідно з довідкою ПП «НПР «Перспектива» від 17.04.2018 р., [PERSON] , 2010 р.н., відвідував курси дошкільної підготовки з жовтня 2013 р. по травень 2016 р. (а.с. 12). Як вбачається з медичних довідок від 04.08.2018 р., [PERSON] , 2010 р.н., проходив огляд у КП «ЦПМСД» 04.08.2018 р. (а.с. 43-44). Як видно з довідки про склад сім`ї від 20.06.2018 р., власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , а у даному житлі зареєстрованими є [PERSON] , [INFO] , як його син та [PERSON] , [INFO] , як внук (а.с. 13). Згідно з довідкою від 27.06.2018 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у цьому помешканні з 27.01.2011 р. (а.с. 14). Згідно з листом виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 27.09.2018 р., розгляд питання про взеленення не належить до компетенції комісії з питань захисту прав дитини, тому рішення виконавчого комітету міської ради з цього проводу не приймалося (а.с. 61). 20.09.2019 р. судом було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 459/2212/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , з участю третьої особи, без самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. 28.10.2019 р. дане провадження було відновлене. 08.10.2019 р. за результатами апеляційного перегляду набрало законної сили рішення рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2018 р. у вище вказаній справі № 459/2212/17, яким було відмовлено у задоволенні позову. Як видно з цього судового рішення, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Також суд зазначив, що «неповнолітній [PERSON] правомірно набув право користування спірною квартирою, за місцем свого фактичного проживання не зареєстрований, тому він не може визнаний таким, що втратив право на користування даним житлом». Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Обставини справи свідчать про те, що неповнолітній [PERSON] не досяг 10 років, належить до сім`ї свого батька, є зареєстрованим у його житлі. При цьому, на даний час місце проживання дитини з будь ким із батьків офіційно, зокрема рішенням суду, визначено не було. Такі обставини вказують на те, що дитина має право користуватися спірним приміщенням нарівні з батьком та іншими співвласниками. Тому є безпідставним позбавлення відповідачами неповнолітнього [PERSON] права користування цим житлом. Відтак позовна вимога про вселення дитини у спірну квартиру є обґрунтованою. У той же час, позивачка не є членом сім`ї відповідачів, не має права власності на квартиру, не зареєстрована у ній та не має домовленості з власниками про умови й порядок користування цим житлом. За таких обставин вселення позивачки до спірної квартири є безпідставним. Крім цього, питання вселення матері до цієї квартири не може бути вирішено через те, що відсутнє рішення суду про визначення місця проживання дитини саме з нею. Таке питання може бути предметом окремого позову. Відтак слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про вселення позивачки до спірної квартири та зобов`язання відповідача [PERSON] надати їй ключ від цього житла. За таких обставин і міркувань позов підлягає частковому задоволенню. При пред`явленні позову позивачка була звільнена від обов`язку сплатити судовий збір на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір». За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 840,80 грн. Згідно з правилами ст. 141 ЦПК України дана сума судового збору підлягає стягнення з відповідачів у користь держави.

Outcome: partial