Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

28 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 24 листопада 1990 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 8 у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконавчого комітету Чепоніської сільської ради Хотинського району і їм було видано свідоцтво про шлюб від 24.11.1990 року серія [NUMBER] . Зазначає, що спочатку їхнього подружнього життя, стосунки між ними були добрими, до 2004 року вони проживали в будинку її батьків у с. Гордівці, Хотинського району. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє синів: [PERSON] , 1992 р.н. та [PERSON] , 1997 р.н., які на даний час вже є повнолітніми. При цьому вказує, що останні чотири роки їхнє спільне життя стало неможливим. У зв?язку із складним матеріальних становищем, у 2002 році вона змушена була тимчасово виїхати за кордон для працевлаштування з метою матеріального забезпечення їхньої сім`ї. Так, в 2005 році вони спільно придбали житловий будинок в [ADDRESS] , в якому відповідач проживає і на даний час. Вказує, що приблизно з 2008 року поведінка чоловіка помінялася і їхні подружні відносини почали загострюватися на грунті незадовільних на його думку матеріально-побутових умов сім`ї. При цьому, проблеми їхнього спільного життя його не цікавили, їхні погляди на сімейне життя розходилися, між ними часто виникали сварки, які переросли в образи та погрози фізичною розправою. Її намагання переконати чоловіка в необхідності змінити своє відношення до сімейних стосунків приймалися ним негативно. На її пропозиції жити на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги - чоловік відповідав на її адресу принизливими та образливими словами. Зазначає, що оскільки відношення чоловіка до сімейних обов`язків не змінювалися і він не бажав його міняти, то починаючи з весни 2015 року, шлюбні стосунки між ними фактично припинилися. В першій половині серпня 2019 року вона переїхала для проживання до своїх батьків у с. Гордівці, Хотинського району, оскільки спільно проживати з відповідачем у їхньому будинку неможливо з причини постійних сварок і образ. Яв висновок, зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливе, тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 24 листопада 1990 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 8 (а.с. 7). На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, від шлюбу неповнолітніх дітей немає, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved