Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

27.05.2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулось із вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 29.03.2012 року між сторонами був укладений Договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання №120268523, відповідно до якого [PERSON] отримала в оренду обладнання, первісна вартість якого становила 10580 грн. та зобов'язалась сплачувати орендні платежі. Посилаючись на порушення [PERSON] умов Договору про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання № 120268523 від 29.03.2012 року, позивач просив стягнути на свою користь наявну за договором заборгованість у розмірі 109472 грн. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за відсутності представника товариства, подав до суду заяву, згідно якої проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в інтересах якого на підставі довіреності №10120601 від 06.12.2010 року, діяв ФОП [PERSON], було укладено договір №120268523 про отримання обладнання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання в системі LeaseIT, а саме: планшетного ПК Samsung Galaxy Tab GT-P7500 10.1 Soft Black (GT-P7500FKDSER), загальною первісною вартістю 10580 грн. На виконання умов Договору лізингу, позивач передав [PERSON] вказане обладнання, що підтверджується актом прийому-передачі майна № 120268523 від 02.04.2012 року. Відповідно до обраного [PERSON] пакету LeaseIT Десятка, були передбачені наступні умови: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. За п. 1.2 договору лізингу Порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтам системи LeaseІT (далі - Правила), які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до умов п. 7.1. Правил, право власності на обладнання, як правило, переходить до клієнта за умови сплати ним всіх передбачених пакетом LeaseІT платежів та цін, за якою обладнання може бути викуплене. Ціна, після сплати якої до Клієнта переходить право власності на обладнання, визначається умовами пакету LeaseІT. Пунктом 3.1. договору передбачено, що клієнт сплачує на користь оператора LeaseІT платежі згідно з умовами пакету LeaseІT та цим договором. Клієнт отримує рахунки оператора LeaseІT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях. Пунктом 5.4.2. вказаного вище договору встановлено, що клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі передбачені пакетом LeaseІT та цим договором. Згідно п. 14.2 Правил у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь оператора LeaseIТ плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Так, за ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, однак, в порушення умов договору взятих на себе зобов'язань не виконала. З поданих доказів та розрахунків заборгованості за договором, судом встановлено, що станом на 08.05.2015 року утворилась заборгованість за договором у загальному розмірі 109472 (сто дев'ять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні, яка складається із: 9522 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) гривні - компенсація вартості наданого обладнання; 99950 (дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень - плата за прострочення щомісячних платежів. Розмір заборгованості підтверджується наданою позивачем структурою грошових нарахувань та надходжень №2015050810 від 08.05.2015 року. Положенням статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди). Згідно ст. 806 ЦК України, особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації вартості наданого обладнання у розмірі 9522 грн. ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір в частині вимог позивача про стягнення з відповідача 99950 гривень плати за прострочення щомісячних платежів, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Згідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. Положеннями ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності є прямою вимогою закону до договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року передбачено застосування положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК, на думку Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за договором лізингу, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення плати за прострочення щомісячних платежів, що є по своїй суті неустойкою, з підстав неспівмірності завданим позивачу збиткам та ступенем виконання зобов'язання боржником. Враховуючи відсутність чіткого, нормативно закріпленого механізму зменшення розміру неустойки, суд об'єктивно оцінюючи обставини справи вважає, що сума плати за прострочення щомісячних платежів, яка була нарахована позивачем у розмірі 99950 грн., майже у десять разів перевищує суму заборгованості по компенсації вартості наданого обладнання (9522 грн.), тому виходячи із положень ст. 551 ЦК України, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до розміру основного боргу за договором, що становить 9522 грн. У зв'язку із вищевикладеним та враховуючи положення ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, заборгованість по договору лізингу підлягає стягненню з відповідача у загальному розмірі 19044 (дев'ятнадцять тисяч сорок чотири) гривні, яка складається із: 9522 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) гривні - компенсація вартості наданого обладнання; 9522 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) гривні - плата за прострочення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» було відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви майнового характеру до ухвалення судового рішення у справі. На дату ухвалення судом рішення ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» не було сплачено судовий збір. За ч. 2 ст. 82 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується. Згідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної палати. При таких обставинах, враховуючи, що сплату судового збору позивачу було відстрочено, а його позовні вимоги задоволенні частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial