Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

28.12.2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 05.12.2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем був укладений кредитний договір № 75207С4/140, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі LIBOR (12m)+7,35% річних, але не менше 12,75% річних, з кінцевим терміном повернення 05.12.2017 року. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 15.12.2016 року має заборгованість 7104,37 доларів США та 135098,31 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 4839,38 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, що міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем був укладений кредитний договір № 75207С4/140, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі LIBOR (12m)+7,35% річних, але не менше 12,75% річних, з кінцевим терміном повернення 05.12.2017 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу всієї суми кредиту. Але [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту. У звязку з неналежним виконанням грошових зобовязань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості. Оріхівський районний суд Запорізької області рішенням від 07.04.2011 року стягнув у солідарному порядку з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.03.2011 року становила 10241,92 доларів США. Відповідно до п.2.4.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погасити кредит на рахунок, вказаний у підпункті 2.3.1 цього договору в строк, зазначений у пункті 2.1 цього договору. Погашення кредиту позичальник повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту за договором. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором, є обовязковими для виконання позичальником. Пунктом 2.4.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Згідно до п.2.5. кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, визначеному в підпункті 2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. У разі порушення строку сплати процентів за кредитом, зазначеного в п.п.2.5.1 цього договору, банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 15.12.2016 року має заборгованість - 7104,37 доларів США та 135098,31 грн., яка складається із заборгованості за процентами 5931,99 доларів США, пені за прострочення сплати основного боргу 78516,32 грн., пені за прострочення сплати процентів 56581,99 грн., 3% річних за прострочення сплати основного боргу - 728,17 доларів США, 3% річних за прострочення сплати процентів 444,21 доларів США, що підтверджується відповідними розрахунками. Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (стаття 611 ЦК України). Крім того, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України. Зазначене також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 06.07.2016 року у справі № 6-1047цс16. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Зазначене також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved