Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

27.11.2018 року до Вінницького районного суду з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.1977 року він з відповідачкою по справі зареєстрували шлюб у відділі РАГС м. Глодень, Республіки Молдова, актовий запис №63 . Від спільного проживання у шлюбі мають повнолітнього сина. Вказує, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося, причиною того є різні погляди на життя, уподобання, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання. Кожен з них жив своїм відокремленим життям, в зв`язку з чим, ще в 1982 році вони з відповідачкою стали проживати окремо, він поїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. В 1984 році дружина зі своїми речами переїхала жити до нього, позивача по справі в [ADDRESS] , однак, проживши місяць, відповідачка залишила свої речі та поїхала в невідомому для нього напрямку. З того часу, як вказує позивач в своїй заяві, вони з дружиною не спілкуються, будь- якої інформації про неї йому не відомо, особисті речі, які вона залишила, він виніс в сарай, де зберігаються до цього часу. Позивач вважає, що сім`я розпалавсь та існує формально, подальше збереження шлюбу є не можливим, а тому звернувся саме до Вінницького районного суду Вінницької області з даним позовом, а саме за місцем знаходження майна відповідачки, що передбачено ч.9 ст.28 ЦППК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність, примирення з відповідачкою по справі не бажає. Крім того, не заперечував проти заочного розгляду справи в разі відсутності відповідачки [PERSON] .. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] повторно до суду не з`явилася без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в тому числі й шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву у запропонований судом строк відповідачем не подано. Згідно відповіді, наданої виконавчим комітетом Лука- Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 256 від 03.05.2019 року на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] на території Лука- Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області не зареєстрована та не проживає. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] 16 вересня 1977 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС м. Глодень, Республіки Молдова, актовий запис № 63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на румунській мові, переклад якого на українську мову виконано перекладачем Чайковським Ю.П. ( а.с. 4-5) . Спільний син сторін по справі в даний час вже є повнолітнім. Згідно позовної заяви, сімейне життя у сторін по справі не склалось через відсутність взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, а саме ще з 1984 року. На примирення позивач не погоджується. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції Українитаст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Також суд вважає, на підставі поданої позивачем заяви, залишити за ним судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved