Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

28 березня 2014 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 28.07.2001 р. та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 132), в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства і перебуває тільки на її утриманні, посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем та моральних цінностей, з яким вони втратили почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок яких у сім`ї панувала напруженість, розлад, внаслідок чого, на сьогодні, сторони фактично припинили шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої доньки сина, а також, просила суд, стягнути з відповідача, на свою користь на утримання малолітньої донки-інваліда [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи це знаходженням малолітньої дитини-інваліда, яка постійно хворіє, має перелік важких захворювань і потребує постійного лікування, і відсутністю з боку відповідача - батька дитини, матеріальної допомоги, а дитині потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки та багато інших речей, чим вона самостійно не може забезпечити малолітню доньку у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та стягнути з відповідача на свою користь утримання у розмірі 200 грн. щомісячно протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO] В судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши до суду письмову заяву, в якій посилаючись на необхідність постійного догляду за дитиною-інвалідом, просила суд, розглянути справу за її відсутності (а.с. 5). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов та з посиланням на ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с. 18). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України - якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідно зі ст. 88 СК України - якщо один з подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 28.07.2001 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.07.2001 р., виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 132), в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2001 р., в якому батьком дитини записаний відповідач, та яка є інвалідом дитинства, що підтверджується медичним висновком № 12 про дитину-інваліда від 26.02.2014 р. з наявними захворюваннями (патологічним станом) і відповідає Розділу VI п. 2 п.п. 2,5 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років. При чому, дитина-інвалід проживає разом із позивачкою - своєю матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 1,12,13). З матеріалів справи вбачається, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності їх характерів, різних поглядів на життя та моральних цінностей, втрати почуття любові між подружжям, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок яких у сім`ї панувала напруженість, розлад, внаслідок чого, на сьогодні, сторони фактично припинили шлюбні відносини і у зв'язку з чим, їхній шлюб на сьогоднішній день, носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам малолітньої доньки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам позивачки, інтересам малолітньої дитини і моральним засадам суспільства. Також, з позову вбачається, що відповідач не надає своїй дитині матеріальної допомоги, яку потребує дитина для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних дитині для розвитку, а позивачці, одній важко забезпечувати дітей всіма необхідними речами. В той же час, відповідач має нерегулярний дохід, однак має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у розмірі 600 грн. щомісячно та аліменти на утримання матері дитини-інваліда у розмірі 200 грн. на місяць, що підтверджується його особистою розпискою (а.с. 7). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов, в частині стягнення аліментів на дитину слід задовольнити частково на суму 600 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, без посилань на 30% прожитковий мінімум доходів громадян для дитини відповідного віку, які є безпідставними, враховуючи, що позовні вимоги заявлені про саме про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Також, піддягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 200 грн. щомісячно, як матері дитини-інваліда, з якою вона постійно проживає і не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Outcome: partial