Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

26 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 квітня 2007 року позивач та фізична особа - резидент України [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), уклали кредитний договір № 001-20018-180407 (надалі за текстом - договір), відповідно до пункту 1.1. якого, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 1628,00 грн. на придбання певного майна/послуг (далі - «Майно»), на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік, а також, за ведення кредитної справи Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 2.2 % в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 1628,00 грн. Станом на 03 березня 2014 року відповідач не виконує належним чином договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 1444,51 грн., яку разом із судовим збором в розмірі 243,60 грн. позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Позивач у позові просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про отримання судової повістки, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 18 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладений кредитний договір № 001-20018-180407 (а.с.3,4). Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати Відповідачеві кредит у сумі 1628,00 грн. на придбання певного майна на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 2.3 Договору за користування Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік, а також, за ведення кредитної справи - плату в розмірі 2.2 % в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 1628,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 12835036 від 18 квітня 2007 року та рахунок-фактура (а.с.9). Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 03 березня 2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 1444,51 грн., яка складається: з суми кредиту в розмірі 1080,73 грн.; за відсотками: - 42,90 грн.; за комісіями - 320,88 грн. (а.с. 10,11). Положеннями договору передбачено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за цього користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов`язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 1444,51 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved