Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

28 лютого 2017 року позивачі звернулися з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснили, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03.06.2013р. була затверджена мирова угода укладена 21.05.2013 р. між сторонами згідно якої в рахунок погашення нею боргу перед ПП Солекс в сумі 66000 грн., згідно вироку Коломийського міськрайонного суду по справі №1-421 від 29.10.2007р. та, враховуючи те, що при примусовому виконанні вироку суду в частині стягнення заподіяної шкоди, згідно виданого судом виконавчого листа №1-421/2007 від 04.02.2008р., відповідачем ПП Солекс на депозитний рахунок Коломийського МВ ДВС були внесені власні кошти в сумі 37693,55 грн. як різницю між вартістю переданої йому, згідно свідоцтва про придбання майна від 28.12.2009 р. виданого приватним нотаріусом [PERSON], в рахунок погашення боргу квартири [ADDRESS], яка належала їй та сумою боргу згідно вироку суду, а також понесених ПП Солекс судових витратах повязаних з стягненням боргу в сумі 15560 грн., а всього 76145 гри., вона взяла на себе зобовязання на протязі трьох років рівними частинами два рази в рік погасити визнану нею суму заборгованості в готівковій або безготівковій формі на розрахунковий рахунок ПП Солекс, ЄРПОУ 24102644, інд. 03164, м. Київ, вул. Г.Наумова 236, р/р 26004000029608, МФО 300023 ПАТ Укрсоцбанк, або за іншими банківськими рахунками, про котрі ПП Солекс зобовязується повідомити їй шляхом надіслання відповідного письмового повідомлення поштою за адресою: 78200, [ADDRESS]. Після виконання нею зобовязання по сплаті визнаного в мировій угоді боргу в сумі 76145 грн. ПП Солекс зобовязувався на протязі місяця укласти зі нею договір купівлі-продажу квартири №26 в будинку №1 83 по вул. І.Мазепи м. Коломия, Івано-Франківської області, за ціною сплаченої суми боргу з зазначенням у договорі, що кошти від проданої квартири отримані на підставі мирової угоди від 21.05.2013 р. Свої зобовязання перед відповідачем вона виконала 29.01.2016р.. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань, уникає спілкування та телефонних розмов, а тому просить суд зобовязати ПП Солекс виконати умови мирової угоди від 21.05.2013 р., затвердженої ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03.06.2013 р., а саме: укласти із нею договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною сплаченої суми боргу з зазначенням у договорі, що кошти від проданої квартири отримані на підставі мирової угоди від 21.05.2013 р., стягнути з ПП Солекс на їх користь судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Зясувавши обставини, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 червня 2013 року було затверджено мирову угоду укладену між ПП Солекс та [PERSON], [PERSON] за якою: в рахунок погашення [PERSON] боргу перед ПП Солекс в сумі 66 000 (шістдесят шість тисяч )грн., згідно вироку Коломийського міськрайонного суду по справі №1-421 від 29 жовтня 2007 року з урахуванням, що при примусовому виконанні вироку суду в частині стягнення заподіяної шкоди, згідно виданого судом виконавчого листа №1-421/2007 від 04 лютого 2008 року, ПП Солекс на депозитний рахунок Коломийського МВ ДВС були внесені кошти в сумі 27\~693 (двадцять сім тисяч шістсот девяносто три) грн. 55 коп., як різницю між вартістю переданої йому, згідно свідоцтва про придбання майна від 28 грудня 2009 року виданого приватним нотаріусом [PERSON], в рахунок погашення боргу квартири [ADDRESS], яка належала відповідачці [PERSON] та сумою боргу згідно вироку суду, а також понесених ПП Солекс судових витрат повязаних зі стягненням боргу в сумі 15560 ( пятнадцять тисяч пятсот шістдесят) грн., а всього 76145 (сімдесят шість тисяч сто сорок пять)грн. Відповідачка [PERSON] на протязі трьох років з моменту підписання даної мирової угоди рівними частинами два рази в рік в безготівковій формі або в готівковій формі відповідно до вимог чинного законодавства погашає визнану нею суму заборгованості (сімдесят шість тисяч сто сорок пять) грн. за наступними банківськими реквізитами: одержувач - Приватне підприємство Солекс, код ЄДРПОУ -24102644, р/р 26004000029608, МФО 300023 в міжрайонному відділенні ПАТ Укрсоцбанк, або за іншими банківськими реквізитами, про які позивач приватне підприємство Солекс, повідомляє відповідача [PERSON] шляхом надіслання відповідного письмового повідомлення поштою за адресою:78200, [ADDRESS]. Зобовязання відповідача [PERSON], передбачені пунктом 2 мирової угоди від 21 травня 2013 року, вважаються виконаними у повному обсязі з моменту отримання позивачем приватним підприємством Солекс, коштів у розмірі 76145 (сімдесят шість тисяч сто сорок п'ять) гривень 00 коп. ПП Солекс на протязі 30 днів з моменту сплати повної суми боргу укладає з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною сплаченої суми боргу з зазначенням в договорі, що кошти від проданої квартири отримані на підставі даної мирової угоди. Всі витрати по посвідченні договору купівлі-продажу квартири несе відповідач [PERSON]. Кошти, які будуть перераховані (внесені) відповідачем [PERSON] на рахунок ПП Солекс в рахунок погашення боргу, позивач використовує за своїми потребами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти повернення на рахунок ПП Солекс коштів в сумі 17\~756 (сімнадцять тисяч сімсот пятдесят шість) грн.24 коп. з рахунку відкритого на імя відповідача [PERSON], Коломийським відділом ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції по виконавчому провадженню № 21091346 за платіжним дорученням № 834 від 15 березня 2011року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти повернення на поточний рахунок позивача ПП Солекс вказаний в п.2 мирової угоди від 21 травня 2013 року, коштів в сумі 3021 (три тисячі двадцять одна) грн. 21 коп. перерахованих Коломийським міським відділом ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції без згоди відповідача [PERSON] в користь ПАТ Індустріально-експортний банк. Позивач відмовляється від позовних вимог про виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з їх неповнолітньою дитиною з квартири [ADDRESS] та стягнення моральної шкоди. Інші витрати понесені сторонами під час розгляду справи не відшкодовуються і відносяться до витрат сторін без відшкодування другою стороною. Свої зобовязання перед ПП Солекс [PERSON] виконала 29.01.2016р., однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань, уникає спілкування та телефонних розмов. Відповідно до частин першої, четвертої, пятої\~статті 175 ЦПК України\~мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Пунктом 5\~статті 3 Закону України Про виконавче провадження\~у редакції від 21 квітня 1999 року передбачалося, що мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак\~Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який набрав чинності 1 січня 2004 року, положення пункту 5\~статті 3 Закону України Про виконавче провадження\~\~виключено. Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди (03 червня 2013 року), зазначена мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. За змістом пункту 2 частини другої\~статті 17 Закону України Про виконавче провадження\~(у редакції на момент визнання мирової угоди) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у\~статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим\~статтею 18 Закону України Про виконавче провадження\~\~(пункт 6 частини першої\~статті 26 цього Закону). Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 указаного Закону. Системний аналіз зазначених норм показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам\~статті 18 Закону України Про виконавче провадження, але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися\~\~до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні\~\~такого позову. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 205 ЦПК України\~суд\~\~своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі. Спірні правовідносини в цій справі є похідними від правовідносин у справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, але вони не є тотожними у звязку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування пункту 2 частини першої\~статті 205 ЦПК України, а саме тотожної підстави позову. У цій справі підставою позову є невиконання стороною однієї з умов мирової угоди в частині зобовязання відповідача. У справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, підставою позову була необхідність виселення без надання іншого житла, відшкодування моральної шкоди. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-247цс15 від 23 вересня 2015 року і № 6-342цс15 від 11 листопада 2015 року, яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 610 ЦК\~визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 2 ч. 2\~ст. 611 ЦК України\~одним з правових наслідків порушення зобовязання є зміна умов зобовязання. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. Положеннями ст.ст.\~16,\~20 ЦК України\~передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. Відповідач ухиляється від добровільного виконання вказаної мирової угоди, також ухвала про визнання мирової угоди, яка не виконується в добровільному порядку, не може бути звернена до примусового виконання у звязку з тим, що в ній відсутні вказівки на заходи примусового виконання рішення суду. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про спонукання до виконання зобовязання за мировою угодою, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Наведене стверджується: копією ухвали від 03.06.13 р. /а.с.9-11/, копією квитанції № 11328702 /а.с.12/, копіями платіжних доручень /а.с.13-14/, копією повідомлення про відступлення права вимоги /а.с.15/. На підставі ст.,ст. 16,\~20,\~205,\~509\~610,\~611,\~612 ЦК України, \~ст. 18 Закону України Про виконавче провадження та

Outcome: approved