Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

28.03.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], орган опіки та піклування Міжгірської РДА, про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування над неповнолітньою дитиною, стягнення аліментів та призначення піклувальника. В заяві зазначив, що його син [PERSON] та невісткою [PERSON] 02.05.1995 р. був укладений шлюб. Від спільного проживання у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Його син [PERSON] [INFO]. помер. В червні 2013 року невістка [PERSON] поїхала з дому у невідомому напрямку, залишивши сина (онука) [PERSON] на його піклування. З того часу утримання і вихованням онука фактично займається він. [PERSON] жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку сина, вона останні п'ять років ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не піклується про здоров'я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі в його вихованні та матеріальному забезпеченні і взагалі не проявляє до нього батьківської турботи. Неналежне виконання [PERSON] батьківських обов'язків засвідчує також лист Міжгірського професійного ліцею від 14.02.2018 року № 28, де описаний той факт, що матері біля сина довгий час немає, вона не займається його вихованням, не цікавиться його навчанням, не відвідує батьківські збори та не контактує з сином. В лютому 2018 року він звернувся до органу опіки і піклування Міжгірської РДА з клопотанням про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно висновку орган опіки і піклування Міжгірської РДА вважає доцільним вирішити питання судом щодо позбавлення батьківських [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] по причині її ухилення від виконання свої батьківських обов'язків, що повністю відповідає інтересам неповнолітнього. Посилаючись на вищезазначені обставини він просить позбавити батьківських прав [PERSON] і призначити його піклувальником над неповнолітнім [PERSON]. 16.04.2018 року [PERSON] подав суду заяву про збільшення позовних вимог та просить стягувати з відповідачки [PERSON] аліменти на його користь на утримання неповнолітнього [PERSON]. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, хоча була належним чином повідомленою про розгляд справи через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет на веб-сайті: http://mg.zk.court.gov.ua. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Міжгірської РДА [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог і суду пояснив, що відповідачка на розгляд питання доцільності позбавлення її батьківських прав не з'явилася, згідно висновку органу опіки та піклування Міжгірської РДА відповідачку [PERSON], при вирішення питання судом, доцільно позбавити батьківських прав, оскільки така самоусунулася від виховання свого неповнолітнього сина, не цікавиться навчанням дитини, його здоров'ям, що підтверджується відповідними довідками. Третя особа - неповнолітній [PERSON] при розгляді справи суду пояснив, що його мати [PERSON] більше чотирьох років на території Міжгір'я не проживає, не цікавиться його вихованням та навчання, не надає кошти на утримання, постійно проживає у свого дідуся [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] при розгляді справи суду пояснили, що [PERSON] на території селища не проживає, така не цікавиться виховання свого неповнолітнього сина, її син постійно проживає з своїм дідусем [PERSON]. Суд ухвалив, за згодою представника позивача, винести заочне рішення в справі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], третьої особи [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2), ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із встановлених судом належними доказами обставин справи вбачається, що відповідачка [PERSON] не займається вихованням свого неповнолітнього сина, не зустрічається і не приймає участі у вихованні, не спілкується з ним ні усно, ні письмово, не відвідує заклад, де навчається та не проявляє належної турботи про його розвиток і здоров'я, не утримує матеріально. Відповідачка [PERSON] жодного разу не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина. За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, що дає підстави для застосування вищезазначеної норми сімейного законодавства. Згідно з ст.ст. 58, 60 ЦК України, опіка встановлюється над малолітньою особою, позбавленою батьківського піклування, судом, який призначає піклувальнака за поданням органу опіки і піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Міжгірської РДА гр. [PERSON] може бути піклувальником неповнолітнього онука [PERSON], оскільки він веде догляд, виховує та забезпечує матеріально дитину. При обстеженні житлово-побутових умов гр-на [PERSON] встановлено, що має сприятливі матеріально-побутові умови. Таким чином, відповідає вимогам, передбаченим законом для піклувальника, а встановлення піклувальника відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що відповідачка тривалий час не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання неповнолітнього сина, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 10.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (з 01 січня 2018 - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн.), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст.166 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. За вищевстановлених обставин справи суд вважає, що вимоги [PERSON] грунтуються на законних підставах, є доведені і підлягають до повного задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки [PERSON] у доход держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved