Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

28.03.2017 року до суду надійшов вказаний позов, в якому представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1345/08 від 04.07.2008 року в сумі 90 000,00 грн. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року №63, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації та повноваження ліквідатора до 19.03.2018 року включно. Відповідно до кредитного договору № 1345/08 від 04.07.2008 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» (праонаступник - ПАТ «ВіЕйБі Банк») надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 86 000,00 EURO на поточні потреби на строк до 03.06.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки від 04.07.2008 року, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном, та солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань у повному обсязі перед кредитором. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Загальна заборгованість боржника за кредитним договором та додатковими договорами до нього станом на дату подачі позову складає 90 000,00 грн. , які позивач просить стягнути з відповідачів як солідарних боржників. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника ПАТ «ВіЕйБі», та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк в oco6i Харківської філії (з 18 травня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та громадянином України - [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1345/08, відповідно до умов якого ВАТ «BiЕйБi Банк» надав позичальнику - [PERSON] грошові кошти у сумі 86000,00 Євро, що складає еквівалент 662536,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього Договору, і в порядку і на умовах, визначених цим Договором на строк по 03.07.2018 року з процентною ставкою 13,5 річних. Відповідач [PERSON] на умовах п.2.5.1 Кредитного договору зобов'язався щомісячно до дати, встановленої у Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менше суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 3 метою виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредитних коштів згідно умов укладеного Кредитного договору, між ВАТ «BiEйБі Банк» в oco6i Харківської філії i відповідачем [PERSON], та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.07.2008 року, відповідно до умов якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором №1345/08 від 04.07.2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 86 000,00 Євро під іпотеку житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Козакевича, буд. 14, загальною площею 109,2 кв.м. із сплатою процентів за ставкою 13,5% річних з терміном повернення 03.07.2018 року. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 14.03.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 90 000,00 грн. В своєму позові представник позивача посилається на рішення суду, яким вже стягувалась заборгованість, але до матеріалів справи воно додано не було. Як роз'яснено у абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач припинив виконувати свої зобов'язання перед позивачем. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Окрім того, підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України із поєднанням зі ст. 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 7 вересня 2016 року № 6-1412цс16, які згідно ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Крім того, згідно зі змістом ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 року №213 продовжений строк ліквідації строком на 2 роки до 19.03.2018 року включно. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Таким чином, судом встановлено, що вимоги кредитного договору відповідачем [PERSON] належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved