Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

28 травня 2014 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування (а.с. 2-4). 04 серпня 2014 року ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування передана на розгляд до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 01 жовтня 2014 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Народна Фінансово-Страхова Компанія «Добробут» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 75-77, 86-88, 113-115). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 496187-02-04-01 від 10.04.2012 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Honda Accord, д/н [NUMBER]. 14 жовтня 2012 року в м. Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги, 56-а сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Honda Accord д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля KIA Ceed д/н [NUMBER], під управлінням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК ВУСО» автомобіль Honda Accord. Особою винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є водій [PERSON] Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля складає 47285,13 грн. 20 грудня 2012 року, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 47285,13 грн. Відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут». Ліміт відповідальності за шкоду майну потерпілих встановлений в розмірі 50000 грн., з цього розмір франшизи становить 1000 грн. Позивач просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в межах фактичних витрат в розмірі 1000 грн., стягнути з ПрАТ «Народна Фінансово-Страхова Компанія «ДОБРОБУТ» на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в межах фактичних витрат в розмірі 46285,13 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.32, 53, 64). Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважала їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с. 120-122). Представник відповідача ПрАТ «Народна Фінансово-Страхова Компанія» «ДОБРОБУТ» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення та доводи відповідача та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] належить легковий автомобіль Honda Accord, д/н [NUMBER] (а.с. 6). З довідки № 9092172 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що зіткнення сталось 14.10.2012 року в 17.45 годин, учасниками дорожньо-транспортної пригоди є автомобіль KIA Ceed д/н [NUMBER], що належить [PERSON], в якого наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном дії до 30.06.2013 року виданий ПрАТ «НФСК «Добробут». Інший учасник ДТП автомобіль Honda Accord, д/н № [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном до 12.10.2013 року виданого АТ «СГ «ТАС». Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок недодержанням дистанції водієм [PERSON] (а.с. 7). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 9). 10 квітня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 496187-02-04-01 (а.с. 10-14). 15 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 15-17). Відповідно до рахунків-фактури № 4407 та 4408 від 18 жовтня 2012 року, виданого ТОВ «Дніпромотор» було розраховано вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля, яка склала 47285,13 грн. (а.с. 18-21). 20 грудня 2012 року складено страховий акт № 4731-02 по договору страхування наземного транспорту № 496187-02-04-01 від 10 квітня 2012 року, згідно якого сума страхового відшкодування складає 47285,13 грн., отримувач страхового відшкодування ТОВ «Дніпромотор» (а.с. 22). Відповідно до платіжних доручень від 08 січня 2013 року № 186, від 20 грудня 2012 № 15363, від 27 грудня 2012 року № 15638, платником ПрАТ «СК «ВУСО» на рахунок ТОВ «Дніпромотор» здійснено перерахування в загальній сумі 47285,13 грн. (а.с. 23-24). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.01.2014 року основним видом економічної діяльності ПрАТ «СК «ВУСО» є інші види страхування, крім страхування життя (а.с. 25-26). З довідки вбачається, що 14 жовтня 2012 року о 17.45 год. по вул. Набережній Перемоги, 56А внаслідок ДТП транспортний засіб KIA Ceed д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а саме: передній бампер, капот, обидві фари, два крила, передня панель, решітка радіатора (а.с. 60). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6791877, відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», строк дії полісу встановлено до 30.06.2013 року включно, розмір франшизи - 1000 грн. (а.с. 62, 101, 137). Відповідно до висновку від 14.10.2012 року № 1216 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - у громадянина [PERSON] ознак сп'яніння не виявлено (а.с. 63). З витягу вбачається, що ПрАТ «НФСК «Добробут» знаходиться у м. Києві по вул. Сагайдачного/Ігорівській, буд. 10/5, літ. А. Відомості щодо перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санації, про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні (а.с. 91-93, 116-118). Згідно талону про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхування дійсне до 30.06.2013 року, поліс АВ/6791877. Страховик - ПрАТ «НФСК «ДОБРОБУТ» (м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 10/5А) (а.с. 100). 07.12.2012 року [PERSON] було написано розписку про те, що він отримав від [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 8000 грн. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 14.10.2012 року та претензій до [PERSON] не має (а.с. 123, 124). Як вбачається з копії заяви - повідомлення, 17.10.2012 року [PERSON] було повідомлено ПрАТ «НФСК «ДОБРОБУТ» про пошкодження автомобіля Honda Accord, д/н № [NUMBER] внаслідок ДТП, яка сталася 14.10.2014 року о 17.45 годині по вул. Набережній Перемоги, 56А, пошкоджено задній бампер, багажник, задні крила (а.с. 136). Дані спірні правовідносини регулюються ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування». Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до вимог ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Що дублює положення ст. 27 Закону «Про страхування», надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтями 1187, 1188 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок здійснити виплату страхової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також, відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Частиною 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Судом встановлено та показами свідків підтверджено, що після ДТП відповідачем [PERSON] було повідомлено ПрАТ «НФСК «Добробут» про ДТП, крім цього [PERSON] було сплачено власнику автомобіля Honda Accord, д/н № [NUMBER] грошову суму в розмірі 8000 грн., про що свідчить відповідна розписка, яка міститься в матеріалах справи. Однак, [PERSON] не повідомив ПрАТ «СК «ВУСО» про отримані грошові кошти. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 14.10.2012 року була застрахована ПрАТ «НФСК «Добробут». Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом роз'яснювались сторонам положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 137 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню в частині стягнення коштів з ПрАТ «НФСК «Добробут». Також, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з Приватного акціонерного товариства «Народна Фінансово-Страхова Компанія «Добробут» на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 472,85 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial