Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

27 червня 2017 року Харківський національний університет повітряних сил ім [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь Університету витрати, пов'язані з утриманням відповідача під час навчання в сумі 54054,17 грн., а також судовий збір. В обґрунтування своїх вимог вказував, що [PERSON], проходив навчання та військову службу у ХНУПС ім. Івана Кожедуба з 29 серпня 2016 року на підставі контракту, укладеному відповідно до розділу ІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України № 1153/2008 від 10.12.2008 року. До того ж, [PERSON], уклавши 29 серпня 2016 року Контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ, взяв на себе зобов'язання відшкодувати МО України вказані витрати у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. 30 грудня 2016 року контракт було розірвано за ініціативою відповідача, через небажання останнього продовжити навчання. Через розірвання контракту [PERSON] був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій службі) № 328,у зв'язку з чим має відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в університеті. Відповідно до п.4 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ» - розрахунок фактичних витрат складає 54054,17 грн., що підтверджується «Загальним розрахунком №24 від 05.01.2017 на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON]. Оскільки, відповідачем в добровільному порядку не виконані взяті на себе зобов'язання щодо відшкодування витрат на утримання в університети, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, за поданими доказами проходить службу у Збройних Силах України. Згідно його письмових заперечень, позовні вимоги не визнав, посилаючись на невідповідність розрахунку періоду навчання, з яких 2-а місяці є строком проходження строкової військової служби, також посилаючись на безпідставність нарахування витрат на медичне обслуговування та вказував про безпідставність звернення відповідача до суду із цим позовом, оскільки до нього вимоги щодо добровільного погашення не висувались та рахунки для сплати не надавались. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на обставини, викладені відповідачем у його письмових запереченнях. Вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних сил імені [PERSON] з 29.08.2016 року по 30.12.2016 року на посаді курсанта (а.с. 7). Під час навчання в Харківському університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба відповідач перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. 30.12.2016 року контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний, а відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету від № 328 від 30.12.2016 року (а.с. 8). Частиною 10 ст. 25 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу визначено: «Курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку». Згідно з п.3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, що набрала чинності 21.07.2006р., відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. За п.4 цього Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Згідно абзацу 2 п.3 Порядку № 964 в редакції, що діяла станом на період проходження навчання відповідачем, порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державноїохорони, СБУ, Держспецтрансслужбою. Відповідно до загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] (а.с. 9) - фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача складають: по грошовому забезпеченню 47478,59 грн., по продовольчому забезпеченню 4033,44 грн., по речовому забезпеченню 00 грн., по медичному забезпеченню 172,83 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 2369,31 грн., а всього 57054,17 грн. Відповідно до п.1 Контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем 29.08.2016 (а.с. 7), [PERSON] взяв на себе зобов'язання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу». В свою чергу, 28.12.2016 року курсантом [PERSON] було подано рапорт про відрахування його з університету через небажання продовжувати навчання (а.с. 17). Відповідача було ознайомлено із загальним розрахунком витрат, при цьому він надав письмове зобов'язання датоване 31.12.2016 року відшкодувати визначені кошти, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку (а.с. 9). Однак до цього часу таке відшкодування відповідачем в добровільному порядку не проведено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Крім цього, як передбачено п. 7 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку. Стосовно письмових заперечень відповідача на позовну заяву, відповідно до яких, останній вказував про передчасне звернення позивача до суду із цим позовом та неможливість сплати цих коштів у добровільному порядку через не направлення йому відповідного рахунку, то такі є неспроможними, адже будь-які докази звернення [PERSON] до позивача за відповідними розрахунковими суду не надано, а його заперечення щодо періоду та підстав нарахування певних сум вже свідчать про невизнання заявлених до стягнення сум. Стосовно здійсненого позивачем розрахунку та підстави нарахування в тому числі медичного обслуговування, витрат за комунальні послуги, то таке відповідає вимогам п.3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, та умовам укладеного між сторонами контракту. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь Університету суми у розмірі 54054,17 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у ХНУПС ім. Івана Кожедуба. Також, з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн.

Outcome: approved