Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

26 травня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Новобаварського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 2 (Новобаварський відділ), Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, відповідно до якої позивач просила суд: -Захистити конституційне право позивача на компенсацію моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням відповідачами КС № 25090112 перереєстрованої за № 12012220500000466 за фактом подій 28 квітня 2009 року; -Відшкодувати з державного бюджету України на користь позивача процесуальні витрати, які було зроблено при неодноразових зверненнях до правоохоронних органів, прокуратури та суду для захисту своїх прав і прав і законних інтересів її неповнолітнього сина в період часу з 28 квітня 2009 року по теперішній час, у зв`язку з незаконними рішеннями, протиправною тривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням, порушенням розумних строків досудового слідства вказаної кримінальної справи відповідачами у сумі 23 100, 00 грн. -Відшкодувати з державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням, порушенням розумних строків досудового слідства посадовими особами Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, Новобаварського відділу ХМП № 2 при проведенні досудового слідства КС №25090112 від 17.11.2009, яку зареєстровано в ЄРДР 13.12.2012 за № 12012220500000466 за ч. 2 ст. 153, ч. 2, ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України, у сумі 3 434 139, 00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28 квітня 2009 року група осіб затримала, побила, пограбувала та зґвалтувала неповнолітнього сина позивача - [PERSON] , [INFO] . За вказаним фактом позивач разом із сином 29.04.2009 звернулась до лікарні. 30 квітня 2009 року [PERSON] було проведено судово-медичне обстеження за результатами якого було встановлено, що [PERSON] було нанесено близько 50 тілесних ушкоджень. Працівниками правоохоронних органів було проведено досудове розслідування. 08 травня 2009 року було винесено першу постанову про відмову у порушення кримінальної справи за відсутністю складу злочину. 11 червня 2009 року [PERSON] звернулась із заявою до прокуратури, в якій просила скасувати постанову від 08.05.2009. ЇЇ заява була задоволена, а постанова скасована. 04 липня 2009 року оперуповноваженим [PERSON] була винесена друга постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Постанову було скасовано прокуратурою. 17 вересня 2009 року оперуповноваженими [PERSON] та [PERSON] було винесено третю постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Постановами від 08.05.2009, 04.07.2009, 17.09.2009, встановлено, що діяння підлітків не підпадають під ознаки будь-якого діяння, передбаченого Кримінальним кодексом. 17 листопада 2009 року заступником прокурора Жовтневого району м. Харкова [PERSON] було винесено постанову про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи № 25090112 за фактом хуліганських дій відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. В ході проведення слідчих дій було встановлено багато неточностей та невідповідностей відносно номеру кримінальної справи, місця вчинення злочину, обставин події, тощо. Було сфальсифіковані підписи, вказані факти були встановлені результатами експертизи. Тобто, позивач вважає, що посадові особи органу державної влади, яким є прокуратура та міліція, недбало відносяться до виконання своїх службових обов`язків внаслідок несумлінного відношення до них, грубо порушують принципи законності і вимоги КПК. На протязі усього часу розслідування вказаної кримінальної справи [PERSON] погрожували фізичною розправою. Його хотіли примусити відмовитися від розслідування та погодитись з тим, що встановили слідчі та оперуповноважені у своїх постановах. [INFO] [PERSON] помер, його вбили, перед вбивством катували, чим лишили можливості надати показання стосовно осіб, які вчинили злочинні дії щодо нього. 05 лютого 2019 року слідчий Новобаварського ВП [PERSON] виніс постанову про закриття КП № 12012220500000466 від 13.12.2012, у зв`язку з відсутністю в діях осіб складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України. Вказана постанова була скасована, а досудове розслідування у зазначеній кримінальній справі і досі триває. Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків відповідачами відбулося затягування розгляду справи, яка перебуває більше 11 років під слідством. Внаслідок протиправних дій посадових осіб прокуратури та слідства, позивач вимушена протягом тривалого часу вимагати незалежного, справедливого розслідування, ініціювати судові розгляди, звертатись до інших інстанцій, щоб захищати права та законні інтереси, протистояти незаконним діям відповідачів. Так, незаконними діями відповідачів позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка була пов`язана з написанням заяв, пересилкою їх тощо, яка складає 23 100, 00 грн. Внаслідок незаконних дій відповідачів позивачу також було завдано моральної шкоди, яка складає 3 434 139, 00 грн. Моральна шкода позивача полягає у тому, що внаслідок довготривалого розслідування вона не може домогтися справедливості та відновити свої порушенні права. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Новобаварського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 2 (Новобаварський відділ), Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди. Призначено підготовче судове засідання. 17 червня 2020 року від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила суд відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог, посилаючись на наступне. Так, казначейство, відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету та не може бути єдиним відповідачем у справі про відшкодування шкоди завданої посадовими особами державного органу, оскільки це перешкоджає встановленню обставин, що мають суттєве значення. Всі інші, вказані позивачем, відповідачі не є самостійними юридичними особами, а отже не можуть бути відповідачами у справі. Окрім того, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої їй матеріальної та моральної шкоди. 19 червня 2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що нею було документально підтверджено розмір матеріальної та моральної шкоди, яка їй була завдана незаконними та протиправними діями органами досудового слідства та прокуратури. Щодо кола відповідачів, то нею буде подано уточнену позовну заяву. 22 червня 2020 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року, постановленою на місці без видалення суду до нарадчої кімнати, повернута позивачу на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України. 22 червня 2020 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява до Новобаварського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 2 (Новобаварський відділ), Головного управління національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, яка була прийнята судом. 22 липня 2020 року від Харківської місцевої прокуратури № 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони вважають позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про протиправну бездіяльність, винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами органів прокуратури незаконних дій щодо позивача. 23 вересня 2020 року від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява до Прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди. Вказана уточнена позовна заява була прийнята судом. 21 жовтня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив Харківської місцевої прокуратури № 2, в якій вона зазначає, що відзив відповідача є необґрунтованим, а матеріалами справи достовірно підтверджено факт завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди. 22 жовтня 2020 року від представника Головного управління національної поліції в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що процесуальні рішення, на які посилаються позивач, та розцінені нею як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу та характеру дій при проведенні досудового розслідування, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб за здійсненням функцій органу досудового розслідування. Позивач обмежилась лише загальними посиланнями на бездіяльність та незаконність дій посадових осіб органу досудового розслідування та завдання їй моральної шкоди, не довівши належними та достовірними доказами, ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення здібностей позивача або позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв`язку між протиправними, ні її думку, діями слідчого та можливим завданням такої шкоди. 26 жовтня 2020 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив Головного управління національної поліції в Харківській області, в якій вона зазначає, що вже протягом 11 років родина [PERSON] намагається відстояти свою честь та гідність, але правоохоронні органи лише затягують розслідування. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/3192/20 за позовом [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. 19 квітня 2021 року від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, яка була залишена без розгляду в порядку ст. 126 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представники відповідача - Прокуратури Харківської області, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Харківській області в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на наданий ним письмовий відзив. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання прави повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що відомості про проведення дослідчої перевірки за фактом подій 28 квітня 2009 року та досудового слідства кримінальної справи № 25090112 внесено до ЄРДР за № 12012220500000466 за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України. Щодо обставин кримінальної справи, судом було встановлено, що 28 квітня 2009 року відбулася подія, яка, зі слів позивача, полягала у тому, що група осіб затримала, побила, пограбувала та зґвалтувала неповнолітнього сина позивача - [PERSON] , [INFO] . 29 квітня 2009 року до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява [PERSON] , в якій остання просила вжити заходів до невідомих осіб, які спричинили її сину [PERSON] , [INFO] , тілесні ушкодження. Того ж дня, позивач разом із сином звернулась до лікарні. 30.04.2009 [PERSON] було проведено судово-медичне обстеження за результатами якого було встановлено, що [PERSON] було завдано легкі тілесні пошкодження. (т. 1, а.с. 179, 180-182) 08 травня 2009 року начальником Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину. (т. 1, а.с. 184-186) 11 червня 2009 року [PERSON] звернулась із заявою до прокуратури, в якій просила скасувати постанову від 08.05.2009. ЇЇ заява була задоволена, а постанова скасована. 04 липня 2009 року оперуповноваженим Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області [PERSON] була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. (т. 1, а.с. 235-237) Постанову було скасовано прокуратурою. 17 вересня 2009 року оперуповноваженими СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшим лейтенантом міліції [PERSON], який проводив за даним фактом перевірку, після неодноразових додаткових перевірок, винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 296, 125, 152, 153, 154 КК України. (т. 1, а.с. 245-247) Постановою прокурора Жовтневого району м. Харкова від 17.11.2009 вказана постанова була скасована. (т. 1, а.с. 108, т. 2, а.с. 10) 30 листопада 2009 року, постановою слідчого Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області, досудове провадження у кримінальній справі № 25090112 зупинено. (т. 2, а.с. 11) 24 грудня 2009 року [PERSON] отримав копію постанови про порушення кримінальної справи. (т. 2, а.с. 35) 10 березня 2010 року, постановою заступника начальника СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області майором міліції [PERSON] на підставі ст. 206 п. 3 КПК України досудове провадження у кримінальній справі № 25090112 зупинено, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила злочин. (т. 2, а.с. 38) 21 липня 2010 року прокуратурою району за результатами вивчення матеріалів вказаної кримінальної справи постанова про зупинення досудового слідства заступника начальника СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області майора міліції [PERSON] від 10.03.2010 скасована, а матеріали кримінальної справи разом із письмовими вказівками прокуратури району про необхідність виконання додаткових слідчих дій направлена до СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. (т. 2, а.с. 39) 02 грудня 2010 року постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУВС України в Харківській області лейтенанта міліції [PERSON], досудове слідство у кримінальній справі № 25090112 - зупинено на підставі ст. 130, 206, п. 3 ст. 209 КПК України, особи, які вчинили злочин не встановлені. (т. 2, а. с. 50) 31 березня 2011 року старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області капітаном поліції [PERSON] винесено постанову про закриття кримінальної справи № 25090112 за відсутністю складу злочину. (т.2, а.с. 53-56) Прокуратурою Жовтневого району вказану постанову було скасовано 01.04.2011, а справу спрямовано для організації подальшого досудового розслідування до СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області. (т. 2, а.с. 57) 12 грудня 2011 року постановою старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області [PERSON] досудове розслідування у кримінальній справі № 25090112 - зупинено. (т. 2, а.с. 72) 19 травня 2012 року постановою старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області капітаном міліції [PERSON] досудове розслідування у кримінальній справі № 25090112 - зупинено. (т. 2, а.с. 76) Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенантом міліції [PERSON] від 16.08.2013 відмовлено у залучені в якості законного представника потерпілого [PERSON] , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012220500000466 від 13.12.2012, так як [PERSON] є повнолітнім та працездатним. (т. 2, а.с. 103) 04 лютого 2014 року постановою старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] залучено [PERSON] , [INFO] до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012220500000466 від 13.12.2012 року як законного представника неповнолітнього потерпілого [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 140) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (т. 2, а.с. 153, 154, 155) Постановою старшого слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області майором поліції [PERSON] від 05.02.2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012220500000466 від 13.12.2009 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України. (т. 2, а.с. 134-137) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року скаргу [PERSON] на постанову старшого слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області майора поліції [PERSON] від 05.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 12012220500000466 від 13.12.2012 року - задоволено. Постанову старшого слідчого СВ Новобаврського Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області майора поліції [PERSON] від 05.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 12012220500000466 від 13.12.2012 року - скасовано. (т. 2, а.с. 139) На теперішній час досудове розслідування у вказаній кримінальній справі не завершене та триває. Позивач у судовому засіданні пояснила, що під час досудового розслідування, органами, що його здійснюють, не було проведено, жодних дій для встановлення об`єктивної істини у справі та притягнення винуватих осіб до відповідальності. Відповідачі в судовому засіданні зазначений факт заперечували та пояснили, що усі дії в рамках досудового розслідування відповідали вимогам КПК та здійснювалися у повному обсязі. Представником Головного управління національної поліції в Харківській області було надано суду інформацію по кримінальному провадженні, щодо проведених у ньому дій. Так, як вбачається з інформації по кримінальному провадженню № 1201222050000466, у провадженні СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №12012220500000466 від 13.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 384 КК України за фактом того, що 28.04.2009 приблизно о в 20 год. 00 хв. невідомі особи, перебуваючи на території ЗОШ № 59, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Чаплигінський, 12, з хуліганських мотивів нанесли легкі тілесні ушкодження [PERSON] , [INFO] . 29 квітня 2009 року вказану інформацію зареєстровано до ЖРЗПЗ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за № 3209. 17 листопада 2009 року за вказаним матеріалом порушено кримінальну справу № 25090112. 13 грудня 2012 року відомості внесено до ЄРДР за №12012220500000466. В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, відповідно до висновку якої від 12.01.2010 №6566-ая/09 у неповнолітнього [PERSON] мали місце садни на обличчі, кровопідтік в лівій скроневій області, садни на верхніх і нижніх кінцівках, в районі грудної клітки, кровопідтік на нижніх кінцівках, які утворились в результаті неодноразового травматичного впливу тупих твердих предметів і не виключено, що в строк 28.04.2009, та що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, в ході розслідування неодноразово допитані потерпілий [PERSON] , свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час досудового розслідування проведено судово-цитологічну експертизу з метою встановлення наявності на досліджуваних об`єктах (двох презервативах) вилучених на місці події слідів, які б могли вказати на осіб, що безпосередньо вчинювали хуліганські, насильницькі дії, однак відповідно до висновку експерта ХОБСМЕ №66-ц/2014 від 29.01.2014 таких слідів на вказаних об`єктах не знайдено. Факт спричинення 28.04.2009 тілесних ушкоджень [PERSON] у дворі школи № 59 розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , а також той факт, що останні насильно заставляли пити [PERSON] самогон, у своїх показах підтверджують [PERSON] , [PERSON] .. Також факт нанесення одного удару у грудну клітину [PERSON] [PERSON] у своїх показах підтверджують [PERSON] та [PERSON] . Крім того у своїх показах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] , знаходячись у стані сильного алкогольного сп`яніння, у дворі Музикальної школи, що розташована по вул. М.Конєва, 28.04.2009 близько 21.30 добровільно орально мастурбував близько 30 сек статевий член [PERSON] . На даний час проведено наступні заходи: 1. Оновлено план проведення слідчих розшукових дій за матеріалами кримінального провадження№ 12012220500000466. 2. Створено слідчо-оперативну групу, до якої включено досвідчених працівників СКР Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області. 3. Додатково допитано у якості свідка [PERSON] . 4. Проведено слідчий експеримент за участю свідка [PERSON] що до протиправних дій у відношенні [PERSON] , що мали місце 28.04.2009 у вечірній час. 5. До оперативного підрозділу у порядку ст. 40 КПК України направлено доручення щодо встановлення теперішнього місцезнаходження свідка [PERSON] . 6. Зібрано матеріали, що характеризують особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 7. Додатково допитано за обставинами кримінального провадження [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] в судовому засіданні посилалася на те, що в рамках досудового розслідування, окрім усього, було вчинено багато порушень. Так, докази базувалися на неправдивих показаннях свідків, було здійснено підробку висновків експертів, пояснень сторін. Усі ці дії були вчинені працівниками правоохоронних органів. Позивач неодноразово зверталась із заявами до слідчих, експертів та прокуратури з вимогами про належне проведення досудового розслідування. Однак, враховуючи те, що її заяви та заперечення не були враховані органами досудового розслідування [PERSON] була вимушена звертатись із заявами про порушення кримінальних справ стосовно вказаних фактів. (т. 5, а.с. 65-250, т. 6, а.с. 1-117) Так, 08 травня 2009 року до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою звернулась гр. [PERSON] , [INFO] , в якій просила вжити заходи виховного характеру до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки останній ображає його малолітнього сина. Постановою від 10.05.2009 відмовлено в порушені кримінальної справи. (т. 1, а.с. 198) 24 вересня 2012 року [PERSON] звернулась до прокуратури з заявою про скасування зазначеної постанови. Листом Прокуратури Жовтневого району м. Харкова від 23.10.2012 [PERSON] повідомлено, що підстав для скасування постанови не встановлено. (т. 1, а.с. 199) Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року направлено скаргу [PERSON] в частині вимог про порушення кримінальної справи відносно о/у ВКМСД Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] прокуратуру Жовтневого району м. Харкова, а в частині вимог про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] - до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. (т.1, а.с. 200-203, 204, 205) 30 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до прокурора Жовтневого району м. Харкова з заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності старшого інспектора Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON], який згідно твердження [PERSON] здійснив службове підроблення під час дослідчої перевірки за матеріалами ЖРЗПЗ № 5325 від 27.06.2010. Проте, відомості по зазначеній заяві не були внесені до ЄРДР. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2013 року скаргу [PERSON] на бездіяльність прокуратури Жовтневого району м. Харкова щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено частково. Зобов`язано прокуратуру Жовтневого району м. Харкова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, відображені в заяві [PERSON] від 30.09.2013. (т. 1, а.с. 226) 02 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності за ст. ст. 383, 384 КК України [PERSON] , посилаючись на те, що останньою було здійснено завідомо неправдиве повідомлення органам внутрішніх справ про вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ст. 125 КК України та надано завідомо неправдиві показання в рамках проведення перевірки її заяви за матеріалами ЖРЗПЗ-5325/1 від 14.06.2012. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2014 року було зобов`язано СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини, відображені в заяві [PERSON] від 02.10.2013 Б-1071. 14 листопада 2013 року відповідні відомості по заяві [PERSON] від 02.10.2013 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013220500002740. Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON]. від 14.01.2014 [PERSON] відмовлено у визнанні потерпілою по вказаному кримінальному провадженню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року скаргу [PERSON] на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про відмову у визнанні потерпілою - задоволено частково. Скасовано постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенанта міліції [PERSON] від 14.01.2014 про відмову у визнанні [PERSON] потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному 14.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013220500002740. (кримінальне провадження №12013220500002740) (т. 1, а.с. 217, 218) 02 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до прокуратури Жовтневого району м. Харкова з заявою, в якій просила внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень відносно оперуповноваженого СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] за ч. ч. 1, 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України. Листом № 04-57-1792-12 від 3.12.2013 за підписом прокурора Жовтневого району м. Харкова заявницю повідомлено про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за її заявою від 02.12.2013. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2013 року скаргу [PERSON] задоволено. Зобов`язано прокуратуру Жовтневого району м. Харкова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 2 грудня 2013 року, про що повідомити заявницю. (кримінальне провадження № 42013220100000166) (т. 1, а.с. 239, 240-241, 242, 243-244) 27 січня 2014 року старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було винесено постанову про відмову в задоволенні заяви від 24.01.2014 щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України і наданні скаржнику документа, що підтверджує прийняття заяви та її реєстрацію. У постанові слідчого про відмову в задоволенні заяви від 27.01.2014 старшого слідчого вказується, що 28.04.2009 близько 20.00 години, невідомі особи, перебуваючи на території ЗОШ №59 в м. Харкові, розташованої за адресою: [ADDRESS] здійснили хуліганські дії по відношенню до неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено. Зобов`язано СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини, відображені в заяві [PERSON] від 24.01.2014. (Кримінальне провадження № 12014220500000334). (т. 2, а.с. 106, 107-111, 113, 114) 25 квітня 2014 року старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції [PERSON] було винесено рішення про відмову у реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22.04.2014 № Б-325 про кримінальне правопорушення. У відповіді слідчого [PERSON] від 25.04.2014 № 65/СВ-1131 повідомляється [PERSON] про прядення перевірки за її заявою на підставі ЗУ «Про звернення громадян», у разі встановлення під час перевірки наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України вказана інформація буде внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 травня 2014 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено. Зобов`язано СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини, відображені в заяві [PERSON] від 22.04.2014 №Б-325 відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України. (кримінальне провадження № 12014220500001701). (т. 2, а.с. 122-128, 129, 130) 20 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до Прокурора Жовтневого району з заявою про об`єднання декількох кримінальних проваджень в одне. (т. 1, а.с. 110) Відповідно до листа Прокуратури Жовтневого району м. Харкова від 12.12.2012 - за результатами проведеної перевірки встановлено, що кримінальну справу № 25090112 зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.12.2012 за № 12012220500000466 з кваліфікацією за ч. 2 ст. 296 КК України. (т. 1, а.с. 109) Листом Прокуратури Жовтневого району м. Харкова від 04.11.2014 [PERSON] було повідомлено, що прокуратурою Жовтневого району м. Харкова розглянуто звернення, від 20.10.2014, щодо необхідності об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 12012220500000466, №12014220500001701, №12014220500000334 та з інших питань. Встановлено, що у провадженні слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №12012220500000466 зі встановленням правової кваліфікації за ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом вчинення неправомірних дій відносно [PERSON] . Крім того, встановлено, що у провадженні слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №12014220500001701 зі встановленням правової кваліфікації за ч. 3 ст. 153 КК України, за фактом вчинення неправомірних дій відносно [PERSON] . Також, встановлено, що у провадженні слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №12014220500000334 зі встановленням правової кваліфікації за ч. 2 ст. 384 КК України, за фактом надання завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні №12012220500000466. Вивченням матеріалів зазначених кримінальних проваджень, а також доводів, викладених зверненні, встановлено, що є достатні підстави вважати, що вказані кримінальні правопорушення вчинені одними і тими ж особами, у зв`язку з чим, матеріали зазначених кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження за загальним №12012220500000466 та проведення досудового розслідування по об`єднаному провадженню на підставі ст. 216 КПК України доручено слідчому СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. (т. 1, а. с. 111-112, 116-117) 18 березня 2015 року [PERSON] звернулась із заявою до першого заступника начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Попельнюка Ю.П., в якій просила внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно судового експерта-подчеркознавця Харківського науково-дослідного інституту ім. М.С. Бокаріуса [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 384 КК України. Однак вказані відомості внесені не були. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. (т. 1, а.с. 130-131) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року зобов`язано слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого с ст. 384 ч.ч. 1, 2 КК України за заявою [PERSON] від 18.03.2015. (т. 1, а.с. 132-133) Постановою від 29.01.2019 кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120152205000000748 від 18.04.2015 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 384 КК України. (т. 1, а.с. 134-136) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року скаргу [PERSON] про скасування постанови старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції [PERSON] від 29.01.2019 про закриття кримінального провадження №12015220500000748 від 18.04.2015 - задоволено. Постанову старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції [PERSON] від 29.01.2019 про закриття кримінального провадження №12015220500000748 від 18.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384 КК України - скасовано. Матеріали кримінального провадження №12015220500000748 від 18.04.2015 разом із ухвалою направлено до слідчого відділу Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області - для проведення досудового розслідування. (т.1, а.с. 137-139) 11 квітня 2016 року на особистому прийомі в Жовтневому відділі Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] була подана заява про внесення до ЄРДР відомостей, які свідчать про скоєння службовою особою- заступником начальника СВ Жовтневого відділення поліції Київського ВП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Проте відомості, відображені в її заяві до прокуратури впродовж 24 годин до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. Зазначила, що 31.03.2016 вона звернулася із заявою до начальника СВ Жовтневого відділення поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області, у якій просила виконати судове рішення від 08.11.2013, у якому слідчий суддя Жовтневого райсуду м. Харкова зобов`язав СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області внести до ЄРДР відомості про злочини, відображені у заяві [PERSON] від 02.10.2013 - за ст.ст.383,384 КК України. Проте вказана ухвала суду дотепер не виконана у повному обсязі 08.04.2016 заявниця отримала письмову відповідь за підписом заступника начальника СВ Жовтневого відділення поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON], в якій повідомлено, що підстав для внесення в ЄРДР відомостей про злочин за ст.383 КК України у слідства відсутні, що свідчить про умисне невиконання службовою особою судового рішення, що набрало законної сили. (т. 1, а.с. 220-222) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури №2 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено частково. Зобов`язано прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області впродовж 24-х годин з моменту отримання копії даної ухвали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.382 КК України, відображені в заяві [PERSON] від 11.04.2016 (кримінальне провадження № 42016221080000131) (т. 1, а.с. 223, 224) 11 травня 2016 року на особистому прийомі в Жовтневому відділі Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] була подана заява про внесення до ЄРДР відомостей, які свідчать про скоєння співробітником Жовтневого відділення Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. Зазначила, що під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №42013220100000019 від 11.02.2013 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України о/у ВКМСД ГУ МВСУ в Харківській області [PERSON], під час її допиту в якості свідка у 2013р., давала завідомо неправдиві покази, штучно створювала докази обвинувачення відносно її сина [PERSON] , а також сприяла захисту підозрюваних у кримінальному провадженні №12012220500000466 від 13.12.2013 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.153 КК України, яке було порушено за фактом подій 28.04.2009, досудове слідство по якому триває дотепер. Проте відомості, відображені в її заяві до прокуратури впродовж 24 годин до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. 18 травня 2016 року [PERSON] оскаржила зазначені дії до суду. (т. 1, а.с. 211-214) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 травня 2016 року зобов`язано прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області впродовж 24-х годин з моменту отримання копії даної ухвали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.384 КК України, відображені в заяві [PERSON] від 11.05.2016. (а.с. 215, 216) 23 вересня 2016 року [PERSON] подано заяву до Новобаварсього відділу Харківської місцевої прокуратури №2, в якій зазначено відомості щодо вчинення заступником начальника СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області підполковником поліції [PERSON] дій, які містять ознаки складу злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст. 365 КК України. Відповідно до листа в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] від 26.09.2016 року, відомості, викладені у зверненні [PERSON] , не підлягають внесенню до ЄРДР, у зв`язку з відсутністю у викладених обставинах ознак кримінального правопорушення, що охоплюються поняттям, визначеним у ст. 11 КК України та п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року скаргу [PERSON] вх. №29072 від 29.09.2016 - задоволено. Зобов`язано заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] протягом 24 годин з моменту отримання зазначеної ухвали в порядку ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 23.09.2016 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст.365 КК України, вирішити питання про початок досудового розслідування, видати [PERSON] витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. (кримінальне провадження №42016221080000270). (т. 2, а.с. 40, 41-46, 47, 48) 08 грудня 2016 року [PERSON] подано до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 заяву з повідомленням про вчинення дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч.3 ст. 365 КК України. Станом на 16.12.2016, а саме на момент подання скарги, в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року Скаргу [PERSON] - задоволено. Зобов`язано прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинені кримінальні правопорушення за заявою [PERSON] від 08.12.2016. (кримінальне провадження № 4201622108000305). (т. 2, а.с. 60-68, 69, 70) 5 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Харківської місцевої прокуратури № 2 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, здійсненого, на її думку, службовими особами Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 367 КК України. Дану заяву було направлено до прокуратури Харківської області. 23 лютого 2017 року з прокуратури Харківської області заявнику було направлено відповідь про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за поданою нею заявою, оскільки заява не містить об`єктивних підстав для внесення відомостей до ЄРДР. (т. 1, а.с.191-192, 193-194) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора Харківської області та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено. Зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою [PERSON] 15 лютого 2017 року щодо службових осіб Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 367 КК України. (т.1, а.с. 195-197) 07 квітня 2017 року [PERSON] було подано до Новобаварського відділення Харківської місцевої прокуратури № 2 Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП у Харківській області заяву з повідомленням про вчинення, на її думку, заступником начальника СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 367 КК України. Станом на момент подання скарги, в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року скаргу на бездіяльність заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 [PERSON], що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 07.04.2107 року [PERSON] - задоволено. Зобов`язано заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 [PERSON], внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою [PERSON] від 07.04.2017 та повідомити заявника про вказані процесуальні дії в порядку, передбаченому КПК України. (кримінальне провадження № 42017221080000139, № 42017221080000138). (т. 2, а.с. 15, 16, 17) 19 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] із заявою про вчинення колишніми працівниками міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] та [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст.365 КК України. В обґрунтування поданої скарги [PERSON] зазначає, що о/у СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] та в.о. начальника ГОМ-2 [PERSON] під час проведення дослідчої перевірки за фактом подій 28.04.2009 перевищили службові обов`язки, внаслідок чого спричинено тяжкі наслідки, що відповідно, на думку заявника, свідчить про наявність в їх діях ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст.365 КК України. Однак, отримавши заяву про злочин, всупереч приписам ч.1 ст.214 КПК України, прокурорами Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато досудове розслідування. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 січня 2018 року скаргу [PERSON] вх. №34123 від 22.12.2017 - задоволено. Зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 протягом 24 годин з моменту отримання зазначеної ухвали в порядку ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 19.12.2017 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст.365 КК України, та вирішити питання про початок досудового розслідування. (кримінальне провадження № 42018221080000027).(т. 2, а.с. 3, 4-6, 7, 8) 08 січня 2019 року [PERSON] звернулась до заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 [PERSON] із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (службове підроблення). Фабула кримінального правопорушення: заступник начальник СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] під час проведення дослідчої перевірки за матеріалами ЖРЗПЗ №5325 від 27.06.2010 зробив службове підроблення документів, а саме: протоколу - заяви від 27.06.2010 [PERSON] , пояснення від 27.06.2010 [PERSON] , які підписані [PERSON] , почерк у документах належить [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року скаргу [PERSON] (вх. №3216 від 05.02.2019) про оскарження бездіяльності прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 28.01.2019 року - задоволено. Зобов`язано прокурорів Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 протягом 24 годин з моменту отримання зазначеної ухвали в порядку ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 28.01.2019 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та з моменту внесення відомостей до ЄРДР вручити [PERSON] витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. (кримінальне провадження № 42019221080000052) (т. 1, а.с. 227, 228-230, 231, 232) 01 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 із заявою, в якій повідомила про вчинення старшим слідчим Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON], прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 365 КК України. У заяві [PERSON] були викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим вона просила внести відповідні відомості до ЄРДР. 02 липня 2019 року [PERSON] отримано відповідь за підписом заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 [PERSON] про відсутність підстав для внесення відомостей за заявою [PERSON] до ЄРДР. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року скаргу [PERSON] задоволено. Зобов`язано посадових осіб Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення за заявою [PERSON] від 01.07.2019. (кримінальне провадження №4219221080000203). (т. 2, а.с. 140, 141-143, 144, 154) Як вбачається з листа Прокуратури Харківської області від 14.04.2020, на час надання цього листа, в провадженні територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №42013220100000019 від 11.02.2013, за заявою [PERSON] , про неправомірні дії співробітників ВКМСД Жовтневого РВ ХМУ ГУ.МВС України в Харківській області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. З66, ч. і ст. 384 КК України. Крім цього, в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42016221080000147 від 30.05.2016, за заявою [PERSON] , щодо неправомірних дій оперуповноважених ВКМСД ГУМВС України в Харківській області [PERSON]., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Разом з тим у провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42016221080000270 від 24.10.2016 щодо заступника начальника СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON], за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених н. ч. 2, 3 ст. 365 КК України. Крім того, в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42017221080000138 від 04.05.2017 щодо вчинення кримінальних правопорушень заступником начальника СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч, 1 ст. 366. ч. 1 ст. 367 КК України. У провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №42016221080000305 від 23.12.2016 щодо непроведення досудового розслідування в кримінальних провадженнях, зареєстрованих за фактами вчинення неправомірних дій стосовно [PERSON] слідчим СВ Новобаварського ВП Г`УНП в Харківській області [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 365 КК України. Окрім цього, в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 62019170000000391 від 22.05.2019 щодо неправомірних дій працівників прокуратури Харківської області під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42016221080000305, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України. Також ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 42017221040000019 від 21.04.2017 за ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 396 КК України, розпочатому на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2017, про вчинення кримінальних правопорушень працівниками Московського ВП ГУНП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури № 4. Крім цього, ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 42017220000000807 від 25.07.2017, розпочатому на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2017, за заявою [PERSON] , щодо вчинення кримінальних правопорушень працівниками Новобоварського ВП ГУНП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури № 2, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України. Разом з цим ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 42018221080000168 від 08.06.2018 щодо неправомірних дій працівників УПП в Харківській області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396 КК України. Слідчим відділом Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальних провадженнях № 12012220500000466 від 13.12.2012 за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України та № 12016220470006248 від 13.08.2016 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 127 КК України. (т. 6, а.с. 147-149) Суд зазначає, що усі інші копії постанов, скарг та ухвал, які містяться в матеріалах справи, не мають жодного відношення до справи, що перебуває на розгляді в суді, оскільки не стосується матеріалів кримінального провадження № 12012220500000466. На думку позивача усіма вказаними діями відповідачів пов`язаними з неналежним розслідуванням кримінальної справи, яка вже одинадцять років перебуває на стадії досудового розслідування, їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Зазначеною статтею передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ст. 1176 ЦК України) Спеціальні підстави відповідальності, які викладені у зазначеній статті характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Отже, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 вказала, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що діями відповідачів, які були пов`язані з необґрунтованим затягуванням досудового розслідування кримінальної справи, постійним закриттям кримінальної справи, фальсифікацією доказів та матеріалів кримінального провадження, їй було завдано матеріальної шкоди у розмірі 23 100, 00 грн. На підтвердження розміру завданої позивачу матеріальної шкоди в матеріалах справи містяться копії Договорів про надання правової допомоги укладені з різними адвокатами та датовані різними датами; чеки на відправку поштової кореспонденції; квитки на потяг до Києва, Львова, Одеси, Полтави; чеки на послуги з копіювання; білети на трамваї та тролейбуси; чеки на послуги з інтернет зв`язку; переписка з відділеннями поштового зв`язку; переписка з президентом, уповноваженим верховної ради з прав людини, тощо. (т. 2, а.с. 165-250, т. 3, т. 4, т. 5, а.с. 1-59) Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, суд приходить до висновку, що всупереч зазначеним положенням закону, позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що матеріальні витрати, які понесла [PERSON] були здійсненні нею внаслідок дій/бездіяльності органів досудового розслідування. З наданих позивачем доказів не зрозуміло, куди саме їздила позивач, чи були ці поїздки пов`язані з досудовим розслідуванням, чи була кореспонденція (на яку позивач долучає чеки відправки) пов`язана саме з листуванням у кримінальній справі № 12012220500000466, чи в інших. Окрім того, позивачем не було доведено, що адвокатські послуги надавалися саме в рамках кримінального провадження № 12012220500000466, яка вартість цих послуг, у чому саме вони полягали, тощо. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем у справі в судовому засіданні не було доведено факту завдання їй відповідачами матеріальної шкоди, а саме не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між витратами, які вона понесла та тим, що ці витрати були пов`язані саме з діями / бездіяльністю відповідачів у справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. Разом з тим, [PERSON] також просила суд стягнути з державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням, порушенням розумних строків досудового слідства посадовими особами Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, Новобаварського відділу ХМП № 2 при проведенні досудового слідства КС №25090112 від 17.11.2009, яку зареєстровано в ЄРДР 13.12.2012 за № 12012220500000466 за ч. 2 ст. 153, ч. 2, ст. 296, ч. 2 ст. 384 КК України, у сумі 3 434 139, 00 грн. З приводу цього суд зазначає наступне. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок, що «як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 р., з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантовано кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Положення цієї статті покладає на державу позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Положенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлено умови надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави. За статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. Положення статті 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19. Згідно статті 280 Цивільного кодексу України , якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. При цьому, суд також зважає на те, що в таких спірних правовідносинах презуюмується й факт завдання потерпілому моральної шкоди. Саме з такого розуміння презумпції спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію в аналогічному спорі виходив Верховний Суд України в постанові від 27 вересня 2017 року по справі №6-1435цс17 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Імпортс Україна, Лтд» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, з підстав неправомірного поширення персональної, конференційної інформації, що також є конституційним немайновим правом особи. Судовим розглядом встановлено, що неодноразове прийняття слідчими протиправних постанов про закриття кримінального провадження та їх бездіяльність, що виразилася у невиконанні обов`язку забезпечення швидкого та повного досудовго розслідування знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з завданими позивачеві моральними стражданнями. Такі постанови приймалися в короткий проміжок часу після скасування слідчими суддями попередніх без вжиття передбачених КПК України заходів щодо перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, про які повідомлено позивачем. Викладені в ухвалах слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження мотиви та обґрунтування, що були підставою постановлення таких рішень, слідчими до уваги не бралися, недоліки слідства не усувалися, та передчасно виносилися чергові постанови про закриття кримінального провадження без дотримання вимог статті 9 КПК України. Зазначені протиправні рішення та бездіяльність безумовно викликали обурення позивача, змінили її нормальний життєвий ритм та вимагали від неї зусиль щодо відновлення своїх прав. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Судом встановлено, що протиправна бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо проведення необхідної перевірки заяви [PERSON] про злочин, надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури передчасних рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявниці демонструє ігнорування її доводів, марнування часу, який вона змушена була витрачати на скасування протиправних постанов про закриття кримінального провадження, докладання додаткових зусиль для організації свого життя в сукупності призвели до заподіяння моральних страждань, яких вона зазнала під впливом цих скасованих рішень, а відтак і моральної шкоди. Суд відхиляє доводи відповідачів та посилання на відповідну практику Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є не такий факт скасування, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви особи про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідачів, надмірну тривалість досудового розслідування. Позивач просила суд стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 3 434 139, 00 грн. В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач зазначила, що 17 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з проведення експертизи щодо розміру відшкодування моральної шкоди. (т. 1, а.с. 39-43,44) Відповідно до висновку експерта (фахівця з питань судової експертизи) № 2020/05/08 комплексного судово-експертного дослідження моральної шкоди потерпілого від 08.05.2021, неправомірними діями відповідачів - співробітників Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, співробітників поліції Новобаварського відділу поліції ГУНП в Х/о, співробітників прокуратури Харківської місцевої прокуратури № 2, внаслідок порушення її права на розумний строк досудового розгляду у кримінальній справі № 25090112 (перереєстрованої за № 12012220500000466) і неналежного розгляду кримінальної справи у період з 28.04.2009 по 08.05.2020 позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди. Розмір моральної компенсації для підекспертної особи [PERSON] з врахуванням її індивідуальних психологічних особливостей сприйняття психотравмуючих подій, з врахуванням обставин справи, практики Європейського суду з прав людини та співставлення розумної та справедливої сатисфакції зі шкалою стресу, яка розроблена американськими вченими Хомсом і Рате за душевні страждання, яких підекспертна особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача - співробітників міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області щодо неналежного розгляду кримінальної справи № 25090112 (переєстрованого за № 12012220500000466) у період з 08.05.2009 по 16.09.2015, складає 1 511 491 грн. у цінах станом на 01.01.2020 (за практикою ЄСПЛ), та 48 820 грн. (за судовою практикою України) у цінах на 01.01.2020. Розмір моральної компенсації для підекспертної особи [PERSON] з врахуванням її індивідуальних психологічних особливостей сприйняття психотравмуючих подій, з врахуванням обставин справи, практики Європейського суду з прав людини та співставлення розумної та справедливої сатисфакції зі шкалою стресу, яка розроблена американськими вченими Хомсом і Рате за душевні страждання, яких підекспертна особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача - співробітників поліції Новобаварського відділу поліції ГУНП в Х/о щодо неналежного розгляду кримінальної справи № 12012220500000466 за період часу з 17.09.2015 по 13.05.2019, становить, - 460 588 грн. у цінах станом на 01.01.2020 (за практикою ЄСПЛ), і 20 761 грн. (за судовою практикою України) у цінах на 01.01.2020. Розмір моральної компенсації для підекспертної особи [PERSON] з врахуванням її індивідуальних психологічних особливостей сприйняття психотравмуючих подій, з врахуванням обставин справи, практики Європейського суду з прав людини та співставлення розумної та справедливої сатисфакції зі шкалою стресу, яка розроблена американськими вченими Хомсом і Рате за душевні страждання, яких підекспертна особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача - співробітників прокуратури Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 щодо неналежного розгляду кримінальної справи № 12012220500000466, які тривали з 14.05.2019 по 03.06.2019, становить 72 610 грн. у цінах станом на 01.01.2020 (за практикою ЄСПЛ), і 10 402 грн. (за судовою практикою України) у цінах на 01.01.2020. Розмір моральної компенсації для підекспертної особи [PERSON] з врахуванням її індивідуальних психологічних особливостей сприйняття психотравмуючих подій, з врахуванням обставин справи, практики Європейського суду з прав людини та співставлення розумної та справедливої сатисфакції зі шкалою стресу, яка розроблена американськими вченими Хомсом і Рате за душевні страждання, яких підекспертна особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача - за підробку (фальсифікацію) пояснень [PERSON] від 30.04.2009, 08.05.2009, 04.07.2009 складає: 326 744 грн. у цінах станом на 01.01.2020 (за практикою ЄСПЛ), і 17 187 грн. (за судовою практикою України) у цінах на 01.01.2020. Розмір моральної компенсації для підекспертної особи [PERSON] з врахуванням її індивідуальних психологічних особливостей сприйняття психотравмуючих подій, з врахуванням обставин справи, практики Європейського суду з прав людини та співставлення розумної та справедливої сатисфакції зі шкалою стресу, яка розроблена американськими вченими Хомсом і Рате за душевні страждання, яких підекспертна особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача - співробітників Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, співробітників поліції Новобаварського відділу поліції ГУНП в Х/о, співробітників прокуратури Харківської місцевої прокуратури № 2, за порушення права [PERSON] на розумний строк досудового розгляду у кримінальній справі № 25090112 (переєстрованої за № 12012220500000466) у період з 29.10.2010 по 08.05.2020 становить 3 434 139 грн. у цінах станом на 01.01.2020, і 100 155 грн. (за судовою практикою України) у цінах на 01.01.2020. (т. 1, а.с.45-72) При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Щодо розмірів моральної шкоди, заявлених позивачем, то суд зазначає, що вони не відповідають вимогам розумності, виваженості та справедливості. Тому суд не приймає до уваги обґрунтування розмірів відшкодування моральної шкоди, наданні позивачем. Встановивши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви [PERSON] про злочини, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою, неодноразове скасування слідчими суддями постанов про закриття кримінального провадження, суд вважає правильним застосувати норми матеріального права та зробити обґрунтований висновок про заподіяння [PERSON] моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру завданих душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості. Як вже зазначав суд, неправомірні рішення та бездіяльність слідчих прокуратури Харківської області завдали моральних страждань [PERSON] , які виразилися в зміні її нормального життєвого ритму та вимагали від неї зусиль щодо відновлення своїх прав. Проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті тощо) до суду не надано, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала [PERSON] внаслідок незаконних рішень та бездіяльності органів прокуратури, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума 5 000 гривень є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. Визначаючи спосіб відшкодування моральної шкоди на користь позивача, а саме з Державного бюджету України, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, відшкодовується державою. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18). Отже, Державна казначейська служба України не порушувала прав та обов`язків позивача, не вступала із ним у будь-які правовідносини та не завдала йому жодної шкоди, тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу іншими суб`єктами, з огляду на те, що виконання рішення суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України не з власного рахунку, а з Державного бюджету України у межах відповідних призначень. Таким чином, Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі. При цьому відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України та п. п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМ України від 03.08.2011 року №845, Державне казначейство України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України виплачує присуджену судом суму відшкодування моральної шкоди. Згідно з пунктом 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Отже, моральна шкода завдана позивачу у справі підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial