Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

27 липня 2012 року [PERSON] уклала договір з [PERSON], за яким передала їй у власність квартиру [ADDRESS], за що набувач зобов'язалась надавати відчужувачці довічне утримання. Договір довічного утримання було посвідчено приватним нотаріусом Смілянського міского нотаріального округу Таран Г.В. за реєстровим № 1909. Посилаючись на те, що [PERSON] систематично не виконувала умови договору, не забезпечувала її харчуванням, доглядом та медикаментами, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов. Відповідач позов не визнала, пояснила, що належним чином утримувала і доглядала [PERSON]; виконувала все, що вона просила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У відповідності до вимог ст. 745 ЦК України такий договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. 27 липня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. за реєстровим № 1909. Відповідно з п. 1.2 договору [PERSON] передала у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], а та зобов'язалась забезпечувати позивача утриманням довічно, а у разі втрати здоров'я, також довічно доглядати. Згідно з пунктом 2.2 договору обов'язок набувача майна з надання довічного забезпечення визначено у вигляді: щомісячного забезпечення надання грошових сум в розмірі не менше 300 грн.; надання побутових послуг, виконання різних видів ремонтних робіт; витрат на придбання лікарських засобів; забезпечення медичної допомоги; забезпечення в разі необхідності відповідними технічними та іншими засобами реабілітації; щотижневе забезпечення продуктами харчування; періодичне, але не рідше одного разу на три роки, забезпечення у разі визначення потреби у санаторно-курортному лікуванні; організації щоденного триразового харчування; забезпечення один раз на три роки демісезонним та зимовим пальтом і взуттям. Як вбачається з п. 7.2 договору на підтвердження виконання зобов'язань за цим договором [PERSON] мала вести Журнал обліку з фіксацією в ньому конкретних видів наданої допомоги та сум витрат на їх утримання. Кожний запис у Журналі обліку має бути скріплений підписами як набувача, так і відчужувача. У разі відмови відчужувача від підписання, про це складається акт, який, крім набувача, має бути підписаний не менш ніж двома особами. В судовому засіданні відповідач визнала, що Журнал обліку вона не вела. Інших доказів виконання нею умов договору довічного утримання суду не надала. У відповідності з ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є невісткою позивача, пояснила, що [PERSON] час від часу відвідувала [PERSON], однак ці відвідування не носили систематичний характер. Позивач витрачала власні кошти на придбання продуктів харчування і медикаментів. Відповідно до п. 8.1 договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, що відповідає ч. 1 ст. 755 ЦК України. Оскільки [PERSON] не довела суду, що вимоги позивача є безпідставними, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved