Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

28 грудня 2017 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в останній редакції якого від 05.04.2018 року, просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07.09.2007 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 536), від якого у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], визначити постійне місце проживання дитини із нею та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з вересня 2015 року, відповідач фактично не приймає участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї, не займається вихованням спільної дитини, постійно проявляє до неї неповагу та вчиняє сварки, та вересня 2015 року вони проживають окремо, і вона разом з сином, який знаходиться на її повному фінансовому забезпеченні, утриманні і вихованні, проживають у квартирі її матері. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, однак надала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надав до суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов в частині розірвання шлюбу, та просив суд слухати справу без його участі (а.с. 24). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 07.09.2007 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 536), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 28.11.2013 р., від якого у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.01.2008 р. (а.с. 6,9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, з вересня 2015 року, відповідач фактично не приймає участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї, не займається вихованням спільної дитини, постійно проявляє до неї неповагу та вчиняє сварки, та вересня 2015 року вони проживають окремо, і вона разом з сином, який знаходиться на її повному фінансовому забезпеченні, утриманні і вихованні, проживають у квартирі її матері. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню з підстав, описаних вище. В той же час, відповідно до ст. 19 ч. 4 СК України, згідно якої, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування - подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, враховуючи, що розгляд справи відбувся в підготовчому судовому засіданні з урахуванням наданої відповідачем письмової заяви, в якій він визнав позов про розірвання шлюбу та письмової заяви позивачки, в якій вона підтримала свій позов, а суд, в свою чергу був позбавлений можливості залучити до участі у справі Орган опіки та піклування, чия участь у справах про визначення місця проживання дитини є обов'язковою, і як слід, у суду відсутній відповідний письмовий висновок Органу опіки та піклування щодо розв'язання спору з приводу визначення місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], який повинен бути складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині визначення постійного місця проживання дитини і роз'яснити позивачці, що питання про визначення місця проживання дитини повинно розглядатися за відповідним позовом в іншому судовому процесі з обов'язковим залученням до участі у справі Органу опіки і піклування з отриманням відповідного письмового висновку вказаного органу щодо місця проживання дитини. В порядку п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті мінімального розміру судового збору у розмірі 640 грн., як підтверджені документально (а.с. 1).

Outcome: partial