overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

28.03.2016 року позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача , указав , що відповідач є батько [PERSON] [INFO] і [PERSON] ,[INFO] , діти мешкають з нею , відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1 - 3 частини з усіх видів заробітку щомісяця на утримання дитини, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку . Позивачка в судове засідання не з,явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність . Відповідач у судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини : Відповідач є батько не повнолітньої [PERSON] [INFO] і [PERSON] ,[INFO] року ,що підтверджується свідоцтвом про народження дітей , які мешкають з позивачкою ,та знаходиться в неї на утриманні. . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає , що порушує права позивачки передбачені ст 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття ,тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити з урахуванням матеріального становища сторін,стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1-3 частини з усіх видів заробітку , але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

28.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08.03.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] Сімейне життя не склалося. На початку 2016 року позивачка та відповідач почали жити окремо, та припинили шлюбно-сімейні відносини з тієї причини, що відповідач з неповагою відносився до позивачки, не звертав уваги на думку позивачки у вирішенні сімейних питань. Зловживав алкогольними напоями, що призвело до того, що сторони втратили один до одного почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Малолітня дитина залишилася на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Подальше сумісне життя та збереження родини позивачка вважає не можливим. Сумісного майна нажитого в шлюбі сторони не мають. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, розглядати справу без її участі. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з'явився про причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для розгляду справи без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивачки (а.с.4) - ідентифікаційний номер позивачки (а.с.6) - свідоцтво про народження дитини (а.с.7) - свідоцтво про одруження (а.с.8) - копія паспорта відповідача (а.с.9-10) - ідентифікаційний номер відповідача (а.с.11) - довідка про склад сім»ї позивачки (а.с.12) У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

28.03.2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 01.03.2012 року [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності з договором, відповідач зобовязався сплачувати борг, проте належним чином погашення у встановлені договором строки не здійснював, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість у сумі 18253.94 гривні, яку просив стягнути із [PERSON] та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, але пояснив, що в звязку з відсутністю коштів не мав можливості сплачувати борг по кредиту, так як перебував на лікуванні, переніс операцію. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.39). Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору б/н від 01.03.2012 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2500 гривень на платіжну картку під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. П.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми боргу. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором б/н від 01.03.2012 року борг [PERSON] перед позивачем складається із заборгованості 18253.94 гривні, з них 2408.45 гривень заборгованість за кредитом, 11750.06 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 2750 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф - 500 гривень фіксована частина, 845.43 гривень - процентна складова. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 1378 гривень (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

28.03.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 25.11.2010 р. по 24.07.2015 р. сторони перебували у шлюбі. За період приживання у шлюбі з відповідачем вона народила двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], батьком якого не є відповідач, що підтверджується рішенням Міжгірського районного суду від 24.03.2016 року, та сина [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу їх син [PERSON] проживає разом з нею в будинку її батьків в с. Вучкове Міжгірського району. Відповідач періодично навідує сина та приносить дитині подарки, але кошти на його утримання не надає, однак добровільно надавати щомісячно матеріальну допомогу на утримання сина відмовляється, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі щомісячно по 800 грн.. Позивачка [PERSON] при розгляді справи в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, і згідна на розмір аліментів у 1/3 частці. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частики від його заробітку, оскільки він має постійне місце праці. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила дитину, відповідач не оспорив батьківство. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який працює охоронцем в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Альянс» і розмір заробітної плати є незначним, а тому суд вважає, що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі 1/3 частки усіх його заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

28.03.2017 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів. Рішенням Овруцького районного суду від 10.05.2017 було задоволено позовні вимоги позивача. Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 24.05.2017 було повернуто справу, разом з апеляційною скаргою Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10.05.2017, до Овруцького районного суду Житомирської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України щодо судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.. Однак, при винесенні вказаного рішення судом не вирішено питання про судові витрати. В абз.2 п.35 Постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зміненій Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 25.09.2015 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та у відповідності до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

28.03.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 22.09.2012 р., актовий запис № 420. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинено з 12.07.2016 р., вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, зі згоди позивача позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 22.09.2012 р., актовий запис № 420 а.с.3, в період шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] а.с.6, шлюбні відносини між сторонами припинені з 12.07.2016 р., втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

28.03.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач являється батьком, а позивач матірю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с.3, з довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформативної служби від 29.03.2017 р. вбачається, що дитина проживає разом з позивачем а.с.7, однак як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

28.03.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої матері [INFO] [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] за життя мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], спадщину прийняла [PERSON] дочка покійної спадкоємиця за законом першої черги, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, проживала разом зі спадкодавицею до її смерті, але своє спадкове право на нерухоме майно не зареєструвала в зв'язку з проведенням державної реєстрації після смерті спадкодавиці, тому не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати без неї (а.с. 32). Представник Зятковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без нього (а.с. 31). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] за життя мала право на житловий будинок [ADDRESS], внаслідок її смерті [INFO] відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], яку прийняла спадкоємиця за законом першої черги, але своє спадкове право на нерухоме майно не зареєструвала в зв'язку з проведенням державної реєстрації після смерті спадкодавиці, тому не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. Дані правовідносини регулюються: - ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги спадщини після померлої матері [INFO] [PERSON] у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, то з метою захисту законного права позивачки на спадщину суд визнає за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після померлої матері [INFO] [PERSON] право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 25.09.2012 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2015 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи в порядку статей 74,76 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 25.09.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1341. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2015 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів\~\~на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та Івана, [INFO]. Спільне проживання вони припинили. Згідно рішення Віньковецького районного суду від 22 березня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. 00 коп. на кожну дитину окремо щомісяця до їх повноліття. Посилаючись на вимоги статей 180, 182, 192 СК України, позивачка просить збільшити до 1000 грн. розмір стягуваних аліментів на кожну дитину окремо. Вона посилається на те, що з 2011 року працює у Зорянській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області та отримує середню заробітну плату 1592 грн. 500 грн. аліментів на утримання двох дітей не вистачає на придбання продуктів харчування, лікування, їх розвиток та предмети одягу. В судовому засіданні сторони дійшли згоди, надали до суду заяву в якій погодили збільшення розміру аліментів до 650 грн. на кожну дитину, справу просили розглядати без їх участі на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши вимоги позивачки, проаналізувавши надані нею докази, заяви представника позивачки та відповідача слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно рішення Віньковецького районного суду від 22 березня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], та Івана, [INFO] на користь позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. 00 коп. щомісяця починаючи з 22 березня 2010 року до їх повноліття. Починаючи з травня 2010 року розмір аліментів на утримання дитини незмінний, але з цього часу щорічно збільшувався прожитковий мінімум на дітей відповідного віку. Він виріс з 776 грн. для дітей віком від 6 до 18 років до 1777 грн., тобто більше ніж у два рази. Згідно статті 192 ч.1 СК України розмір аліментів ухвалений за судовим рішенням може бути згодом збільшено за судовим рішенням за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. У звязку із зростанням прожиткового мінімуму, позивач правомірно висуває позовні вимоги про зміну розміру аліментів. Виходячи із вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України та заяв сторін у справі, які дійшли згоди, розмір аліментів слід збільшити до 650 грн. При цьому, суд враховує майновий стан сторін, їх фізичний стан, індивідуальності дітей приймаючи рішення про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь державного бюджету судовий збір 640,00 грн. \~\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial