Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

25 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 26.08.2020 року отримав від ТОВ «ФК «Аланд» письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №004-22005-0603313 від 06.03.2013 року в сумі 13725 грн. 05 коп., на яку направив скаргу про невизнання суми заборгованості та з проханням надіслати на його адресу копії всіх документів, на підставі яких зроблені розрахунки заборгованості. Однак такі вимоги ТОВ «ФК «Аланд» проігноровано. У листопаді 2020 року отримав поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., зі змісту якої йому стало відомо, що на підставі поданих ТОВ «ФК «Аланд» документів приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за №33527 від 08.09.2020 року про стягнення з нього на користь товариства заборгованості в сумі 14225 грн. 05 коп. згідно кредитного договору №004-22005-0603313 від 06.03.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а в подальшому до ТОВ «ФК «Аланд». Вказує, що кредитного договору ні з ПАТ «Дельта-Банк», ні з його правонаступниками не підписував, а лише підписав заяву №004-22005-0603313 від 06.03.2013 року на загальну суму 9500 грн. У нього з первісним кредитором виникали суперечності з приводу сум, необхідних для сплати, а тому неодноразово звертався до банку із вимогами надати виписки по рахунку. Також звертався з даного приводу зі скаргою до НБУ. Оскільки його зусилля результатів не принесли, взнавши, що банк має ліквідовуватись, у 2015 році заплатив близько 9000 грн. трьома частинами. Вказуючи на те, що заборгованість боржника не є безспірною, йому не відомо про укладення будь-яких договорів відступлення прав вимоги, відповідачем не надано нотаріусу передбаченого переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №33527 про стягнення з нього заборгованості у розмірі 14225 грн. 05 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 24.02.2021 року, яке через неявку учасників справи відкладено до 09 год. 00 хв. 19.03.2021 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом №33527 від 08.09.2020 року Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2021 року підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до розгляду на 09 год. 00 хв. 23.04.2021 року, задоволено клопотання позивача про витребування у ТОВ «ФК «Аланд», у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірених копій всіх документів, на підставі яких 08.09.2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 33527, а у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва належним чином завірену копію виконавчого провадження щодо примусового виконання спірного виконавчого напису. 05.04.2021 року на адресу суду надійшли на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2021 року засвідчені копії виконавчого провадження №63443109. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних документів, позов підтримав, в разі неявки відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не з`явився, відзив на позов та заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надав. Відповідач приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, відзив на позов та заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 23 квітня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З`ясувавши думку позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) та від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19). Оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. є неналежним відповідачем у даній справі, а тому суд вважає необхідним у задоволенні позову до останнього відмовити. За загальним правилом (ст.ст. 15, 16 ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором №004-22005-060313 від 06.03.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №145/к від 26.01.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року заборгованості в розмірі 13725 грн. 05 коп., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7868 грн. 47 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5856 грн. 58 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача в розмірі 500 грн. Вказаний виконавчий напис відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» пред`явлений до виконання 28 жовтня 2020 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні. 29.10.2020 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №63443109, про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 11.11.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл. 14 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп. 1, 3 гл. 16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп. 2.1 п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29 березня 2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису відповідач ТОВ «ФК «Аланд» зазначив, що заборгованість боржника [PERSON] складає 13725 грн. 05 коп. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, відповідач ТОВ «ФК «Аланд» отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з доданими документами 02.02.2021 року, а копію ухвали про витребування доказів, закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті 29.03.2021 року. В той же час, відповідач на підтвердження наявності заборгованості у позивача перед ним, її розміру та безспірності жодних доказів суду не надав. Також ні відповідачем ТОВ «ФК «Аланд», ні відповідачем приватним нотаріусом Гораєм О.С. на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 19.03.2021 року не надано документів, на підставі яких нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис, в тому числі на підтвердження безспірності заборгованості. А тому, будь-яким чином перевірити правомірність вчинення такого виконавчого напису та безспірність заборгованості по наданих ТОВ «ФК «Аланд» для приватного нотаріуса Горая О.С. документах суд позбавлений можливості. При цьому, з наданих позивачем та долучених до позову документів вбачається, що заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим позивачем вживались заходи щодо з`ясування її розміру шляхом направлення відповідних заяв та скарг. Отже стягувачем не надано нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована. Крім того, очевидним є те, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо наявності такої умови для його вчинення, як пропуск стягувачем строку для пред`явлення вимоги з дня виникнення такого права. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. З наданих відповідачем документів слідує, що заборгованість за кредитним договором, в тому числі за процентами, нарахована за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, в той час, як згідно укладеного договору строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні, тобто на час винесення виконавчого напису нотаріуса сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентами. За наведених обставин у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірним. Крім того, виконавчий напис вчинено з порушенням процедури, оскільки відповідачем не надано суду доказів надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору та відповідних договорів про відступлення прав вимоги на підтвердження наявності права грошової вимоги до [PERSON] . За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1362 грн.

Outcome: partial