Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

25.11.2015 року позивач звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що 27 грудня 2003 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем . За час шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], якого в даний час вона виховує самостійно. Спільне життя з відповідачем не склалося , шлюб був розірваний 21 грудня 2009 року , а шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в 2006 році і фактично з цього часу вони разом не проживають. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18.08.2008 року з відповідача на її користь , на утримання сина , стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно. Відповідач не сплачує аліменти, ухиляється від утримання дитини та станом на 1 березня 2015 року має заборгованість по аліментам 40 934.43 грн. Також посилалась на те, що відповідач самоусунувся від виховання сина, останній раз бачив сина у 2009 році, з цього часу не зустрічався з сином, навіть не дзвонив. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Представник оргнану опіки та піклування просив задовольнити позовні вимоги. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї невки у судове засідання, суд вважає неявку відповідача неповажною та ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Заслухавщи сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд встановив , що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є позивач і відповідач по справі, що підтверджується його свідоцтвом про народження. З 2006 року батько разом з дитиною не проживає, не піклується про її виховання, метріально не утримує, що підтверджується довідкою про заборгованість по аліментам, актами обстеження житлових умов дитини та характеристикою із навчального закладу. Відповідно до висновку служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачений перелік обставин, при наявності хоч однієї із них, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» 15. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток сина , його навчання, підготовку до самостійного життя , не забезпечує сина матеріально, не виявляє інтересу до сина, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Так як суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, підлягають задоволденню вимоги позивача про стягнення на її користь витрат по справі.

Outcome: approved