Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року. У період шлюбу вона народила дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Проте відповідач не є біологічним батьком вказаних дітей, оскільки шлюбні відносини між ними припинені у січні 2012 року. З вказаного часу позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого і народила дітей. Стосунки із позивачем були припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та поваги. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору з приводу місця проживання неповнолітніх дітей та розподілу майна позивач немає. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] Позивач до судового засідання не зявилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не зявився, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 вересня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис №\~331 (а.с.\~3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 5). Проте, за доводами позивача, відповідач не є біологічним батьком вказаних дітей, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені на початку 2012 року, і з того часу позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За доводами позивача шлюбні відносини між сторонами припинені на початку 2012 року. З вказаного часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти проживають з матірю та після розірвання шлюбу залишаться з нею. Причиною припинення шлюбних відносин позивачем зазначено несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та поваги. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Позивач не заявила про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дітей. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «Кузьмич». При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 551,20 грн. Вказана сума відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved