Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що за рішенням суду він є опікуном і законним представником свого батька [PERSON], якого визнано недієздатним. 4 червня 1992 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, залишивши після себе спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 6,52 умовних кадастрових гектари на землях Світличненської сільської ради. [PERSON] прийняв спадщину. Водночас [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Проте, коли він як законний представник [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (сертифіката). Сертифікат було втрачено, державний акт про право власності на земельну ділянку по даному сертифікату не видавався. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати право на отримання спадщини в позасудовому порядку. Просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника відповідача Світличненського сільського голови Філоненка А.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, щодо задоволення позову не заперечують (а.с. 79). Від представника відповідача голови Варвинської районної державної адміністрації Долі\~Л.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, щодо задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 77). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 4 червня 1992 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала в трьох рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). До складу спадщини входить земельна частка (пай) площею 6,52 умовних кадастрових гектари на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 18, 64, 65, 66). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної до майна померлої (а.с. 39-54). Інші спадкоємці після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини відмовились (а.с. 42, 51). Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2017 року [PERSON] визнано недієздатним, а ухвалою від 22 січня 2018 року призначено [PERSON] опікуном недієздатного батька (а.с. 16). Відповідно до ст. ст. 237, 242 ЦК України опікун є законним представником фізичної особи, визнаної недієздатною, і має право вчиняти правочини від імені цієї особи. 17 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Варвинської районної державної нотаріальної контори як законний представник [PERSON] із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), але отримав відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 15). [PERSON] включена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського пайового підприємства «Світличненське», який є додатком до державного акта про право колективної власності на землю серії [NUMBER], під номером 207 (а.с. 65, 66). Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який було втрачено власником, а тому надалі був виданий дублікат сертифіката серії [NUMBER], зареєстрований 15 серпня 2007 року (а.с. 18, 64). Зазначений дублікат сертифіката також втрачено (а.с. 17). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року N 2114-XII пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на земельну частку (пай). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України, до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця [PERSON] настала у 1997 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Стаття 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для успадкування спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту цієї норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. [PERSON] виявив свою волю на прийняття спадщини шляхом звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с. 39) тоді, як інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились (а.с. 42, 51). В свою чергу, представник [PERSON] - його син [PERSON] звернувся до суду в інтересах свого батька, визнаного недієздатним, з позовом про визнання за батьком права на спадкове майно. Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] на заміну сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] не видавався (а.с. 54). Відповідачі проти задоволення позову не заперечують. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 524, 534, 548 ЦК УРСР,

Outcome: approved