Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

25.04.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON], який помер 05.02.2009 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку розташовану на території Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з виправленнями і закресленнями у державному акті на право власності на земельну ділянку. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, 16.06.2016 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - Карповецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №109865, виданим 05.02.2009 року виконавчим комітетом Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області, 05.02.2009 року помер [PERSON] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась 21.09.1968 року, її батьком вказаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-КА № 277321 (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №236257, виданому Чуднівською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] містяться виправлення і закреслення (а.с. 6). Згідно довідки №0296 від 05.04.2016 про виданої за підписом в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі [PERSON], [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 2,9270 га., кадастровий номер 1825883200:01:000:0158, яка розташована на території Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 7). Судом встановлено, що позивач зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Чуднівської державної нотарільної контори Житомирської області, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з виправленнями і закресленнями у державному акті на право власності на земельну ділянку, 04.03.2015 року надійшла заява [PERSON] про неприйняття спадщини після смерті батька [PERSON], заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини не надходило (а.с. 5). Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на дану земельну ділянку, немає. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на власності на земельну ділянку, розташовану на території Карповецької сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 05 лютого 2009 року. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved