Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

25.09.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частка заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня подачі позову до досягнення повноліття дитини, призначити опікуном малолітньої [PERSON], [INFO] бабусю [PERSON], [INFO]. У ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено Котовську місцеву прокуратуру Одеської області. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що її донька [PERSON] перебувала з відповідачем у шлюбі з 03.11.2005 року по травень 2010 року, підчас шлюбу народилася донька - [PERSON], яку позивач з півторарічного віку постійно доглядала, так як донька працювала довгий час за кордоном. [INFO] року [PERSON] трагічно загинула у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Після її смерті онука [PERSON] цілком перебуває на утриманні позивача, вони постійно проживають у с. Степанівка, Роздільнянського району, Одеської області, де дитина також відвідує школу. Свого батька дитина останній раз бачила на похованні матері. На даний час відповідач повністю відмовився від виконання своїх обов'язків батька, він не піклується про доньку, не цікавиться її умовами проживання, фізичним і духовним розвитком, фактично повністю припинив спілкування з донькою. У зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, пояснила, що проживає з онукою у власному будинку, який придбала 22.08.2016 року, і не зважаючи на те, що офіційно вона не працює - має стабільний дохід, оскільки підробляє на приватному підприємстві, а також їй допомагають її діти, які працюють за кордоном. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні 24.10.2017 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судове засідання 06.12.2017 року, повідомлений належним чином, не з'явився, про поважність причини неявки суд не сповістив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач, повідомлений належним чином, як за адресою місця реєстрації, так і за фактичним місцем проживання, у судове засідання не з'явився, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, тому за згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - Служби у справах дітей Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, у судовому засіданні позовну заяву підтримала та не заперечували проти її задоволення, зазначивши, що у процесі прийняття висновку щодо до доцільності позбавлення відповідача батьківських прав було встановлено, що відповідач не спілкується з донькою, не приділяє їй належної уваги та турботи, матеріально не забезпечує, ніякої участі у житті дитини не приймає, разом з тим, бабуся - [PERSON] створила всі необхідні умови для виховання, навчання та всебічного розвитку дитини, постійно піклується про її стан здоров'я, лікує, так як [PERSON] часто хворіє. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - Котовської місцевої прокуратури Одеської області підчас судових дебатів позов у частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача та призначення опікуном позивача підтримав, вважаючи доцільним та в інтересах дитини його задовольнити, що стосується вимоги про стягнення аліментів, вважав необхідним залишити без розгляду, оскільки судом вже приймалось рішення про стягнення аліментів. Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що з того часу як себе пам'ятає постійно проживає з бабусею, останній раз свого батька бачила на похованні матері, з того часу жодного разу він її не відвідував, лише після того, як бабуся звернулася до суду, він зателефонував їй та спитав, чому вона вирішила відмовитися від нього, але так і не приїхав. Вона також пояснила, що бабуся змалечку турбується про неї, лікує, допомагає у навчанні і вона її дуже любить. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши малолітню [PERSON], дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено у ході розгляду справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.47). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.10). [PERSON] є бабцею [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, укладення та розірвання шлюбу (а.с. 14, 16, 18, 47). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не цікавиться донькою, не виявив бажання бачити дитину, спілкуватися з нею, дану обставину також підтвердила малолітня [PERSON], яка серед іншого повідомила, що дуже ображена на батька, так як він, не зважаючи на те, що вона дуже часто хворіє, з 2013 року жодного разу навіть не відвідав її. Єдина рідна людина, яка про неї піклується - це лише її бабуся. Згідно висновку органу опіки і піклування Окнянської районної державної адміністрації Одеської області від 06.11.2017 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.50). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, бабуся [PERSON] створила всі необхідні умови для виховання, навчання та всебічного розвитку дитини, постійно піклується про стан її здоров'я (а.с.50). Згідно довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 21.11.2017 року № 1361, [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] разом з онукою - [PERSON] (а.с.60). Як вбачається з характеристики, виданої Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 21.11.2017 року, [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку, працьовита, відповідальна, по характеру спокійна, у спілкуванні з односельцями ввічлива, скарги і заяви щодо неї не надходили (а.с.59). Відповідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА № 0346354 [PERSON] станом на 28.11.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої та не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.67) Згідно довідки № 20 Роздільнянської райполіклініки від 24.11.2017 року [PERSON] на обліку у психіатра, нарколога не перебуває (а.с.68). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення опікуном малолітньої онуки позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим, розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частка заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня подачі позову до досягнення повноліття дитини, суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як було встановлено в ході розгляду справи, Красноокнянським районним судом Одеської області 11.10.2007 року вже приймалось рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON] на користь [PERSON]. Дане рішення набрало законної сили 23.10.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Таким чином, цивільним процесуальним законом передбачений інший порядок врегулювання даної ситуації. Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них; а також положення ст.185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial