Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

24.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.08.2018 року в розмірі 199 985,62 грн. та судові витрати в розмірі 2999,78 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 01.08.2018 між ПАТ КБ «ПриватБанк», 14.06.2018 назва якого змінена на АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 05.11.2020 р. за ним утворилась заборгованість у сумі 243393,74 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 199 985,62 грн.,: в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 199 985,62 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 43408,12 грн. Вказали, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 199985,62 грн., яка складається з заборгованості за кредитом. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 січня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До позовної заяви долучене клопотання представника позивача, в якій він просить справу розглянути за своєї відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. В судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресом, зазначеним в позовній заяві, що свідчить про належне повідомлення відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомив. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресом місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 526,629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 01.08.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. До кредитного договору позивач додав Витяг з тарифів з обслуговування кредитних карток Platinum, Worid Black Edition, World Elite, Visa Signature, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору за ним станом на 05.11.2020 р. утворилась заборгованість у сумі 243393,74 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 199 985,62 грн.,: в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 199 985,62 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 43408,12 грн. У зв`язку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 199 985,62 грн., яка складається з заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved