Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

24 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повнолітнього віку. Свої вимоги мотивувала тим, що проживала сім»єю з відповідачем з 2011 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач. Спільне проживання з відповідачем вона припинила, малолітній син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Батько дитині не надає допомоги сину. Вона не працює, немає власного житла, через що проживає разом із сином в орендованій квартирі, придбає для сина продукти харчування та необхідні речі, забезпечити нормальне утримання сина не має можливості. Відповідач працює, отримує заробітну плату у розмірі 3500грн та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, яка здатна забезпечити належний рівень його розвитку. Стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, інших утриманців він не має. В судове засідання позивач направила заяву, в якій позов підтримувала і прохала його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на зазначені вище обставини, погоджувалась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, повідомив суд про визнання позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність і об»єктивність, вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Сторони не проживають сім»єю, мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 08.11.2011 року, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Позивач стверджує, що батько дитини матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів періодичний доходів, відсутність непрацездатних членів сім»ї, його матеріальний стан, матеріальний стан дитини, можливості позивача утримувати дитину (ст.182 СК України). Заявлений позов відповідач визнає та погоджується з розміром аліментів, на стягненні яких наполягає позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню, як така, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як встановлено, що малолітній син проживає та перебуває на утриманні матері, а батько дитини має можливість надавати достатню допомогу дитині. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави відповідно до розміру задоволених вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,2 грн. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved