Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS] визнавши за нею право забудовника в порядку спадкування. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1986 році її син [PERSON] побудував житловий будинок [ADDRESS]. З моменту побудови зазначеного будинку її син увесь час проживав у ньому. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач зазначає, що у встановлений законом термін вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з метою отримання спадщини після померлого сина, але при здійсненні запиту до КП «ЧМБТІ» було з'ясовано, що в матеріалах інвентаризаційної справи акту прийняття в експлуатацію будинку [ADDRESS] немає. Зазначає також, що окрім неї спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його син [PERSON], я кий також звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини. Вказує, що ні у неї, ні в іншого з спадкоємців, а також в БТІ немає відомостей про те, що будинок її сина було прийнято в експлуатацію, в той час як померлий з сім'єю фактично користувались на протязі багатьох років цим майном. Пояснює, що оскільки за відсутності введення спірного будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на нього, вона не змогла надати приватному нотаріусу правовстановлюючого документу про право власності на будинок, тому 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 80). Причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. 16.04.2014 року від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення (а.с. 54), в яких вказує, що позов визнає частково в частині визнання права власності на будівельні матеріали; в задоволенні позову в частині визнання права забудовника просили відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що позовні вимоги має бути задоволено в межах визнання права власності на 1/4 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва оспорюваного будинку та господарських споруд і в цій же частині визнано за позивачем право забудовника, оскільки 1/2 частина зазначеного майна належить [PERSON], оскільки було набуте під час шлюбу. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували частково. Вказали, що оспорюваний будинок та господарські споруди вона з померлим [PERSON] будували спільно за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі; після розірвання шлюбу [PERSON] обіцяв зазначене домоволодіння залишити їхньому сину в цілому. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи після померлого [PERSON], розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 4). Відповідно до копії довідки Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 05.12.2013 № 01-16/466 28 лютого 2013 року заведено спадкову справу № 1/2013 до майна померлого [INFO] року [PERSON], який проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] дійсно є спадкоємицею померлого [PERSON] (а.с. 7). Факт того, що [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON] підтверджується також копією свідоцтва про народження останнього (а.с. 34). 16 квітня 2013 року [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] (а.с. 31). [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 85), та надав до компетентних органів заяву про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] (а.с. 25). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 29 серпня 2005 року, актовий запис № 114 (а.с. 70). Вартість спадкового нерухомого майна на момент смерті становить 138987 грн. (а.с. 13). У відповідності до копії довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.01.2014 № 21777 станом на 31.12.2012 року право власності на об'єкти нерухомості по [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно даних інвентаризаційної справи № 15931 на житловий будинок [ADDRESS] за вказаною адресою самовільно збудовано житловий будинок літ. А-1 загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м.; користувачем житлового будинку є [PERSON]; дані щодо виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку в інвентаризаційній справі відсутні; дані щодо введення вказаного житлового будинку в експлуатацію в інвентаризаційній справі відсутні (а.с. 5). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно роз'яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відтак, спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його мати [PERSON] та його син [PERSON] Колишня дружина [PERSON] в коло спадкоємців першої черги не входить, оскільки шлюб між нею та [PERSON] було розірвано 29 серпня 2005 року і доказів щодо визнання вказаного будинку з господарськими спорудами майном, що набуте під час перебування шлюбу суду не надано. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS] В свою чергу, позивачем в порядку ст. 60 ЦПК України не надано доказів наявності як у спадкодавця, так і у позивача права власності або права користування самою земельною ділянкою. Для визнання позивача забудовником необхідне підтвердження того, що спадкодавцем був отриманий документ, що дає право на виконання будівельних робіт і що зазначений документ був чинним на момент смерті спадкодавця, а тому в задоволенні позову в частині визнання за позивачем права забудовника слід відмовити. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 694,93 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача Чернігівської міської ради на користь позивача. Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial