Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

24.11.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду від 22.12.2010 року було розірвано шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] Під час перебування у шлюбі був придбаний автомобіль марки FiatPanda, державний номер [NUMBER], 2004 року випуску, зареєстрований на ім'я [PERSON] У грудні 2013 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом про поділ спільного майна подружжя, у тому числі вищевказаного транспортного засобу. Рішенням Суворовського районного суду від 27.03.2014 року встановлено, що автомобільFiatPanda, державний номер [NUMBER], 2004 року випуску є спільною сумісною власністю та за позивачем визнано право власності на половину зазначеного транспортного засобу. Проте, 22.05.2014 року [PERSON] здійснила відчуження вказаного транспортного засобу на користь [PERSON]. Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки FiatPanda, державний номер [NUMBER], 2004 року випуску, укладений 22.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON], який оформлений довідкою-рахунком № ВІА № 422346 від 22.05.2014 року та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за дорученням позов не визнав, пояснив, що рішенням суду від 17.12.2014 року спірний договір купівлі-продажу розірван. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27.03.2014 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину автомобіля марки FiatPanda, державний номер [NUMBER], 2004 року випуску, зареєстрованого на ім'я [PERSON]. Згідно довідки УДАІ УМВС України в Херсонській області від 29.07.2014 року № 6/12-9363 автомобіль FiatPanda, державний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], 22.05.2014 року перереєстрований з видачею номерних знаків [NUMBER], на ім'я [PERSON]. Перереєстрація проведена на підставі довідки-рахунок від 22.05.2014 року серії ВІА № 422346, в якій зазначена вартість транспортного засобу 40000 грн. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а за змістом ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства, все набуте під час шлюбу майно незалежно від фінансових внесків подружжя є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 30 постанови Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на правіспільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності,передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Позивач свою згоду на відчуження вищезазначеного транспортного засобу не давав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, що приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановленихКонституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦКпідставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203, на момент вчинення правочину. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.12.2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу з підстав його не оплати, але як вбачається з відповіді начальника управляння Державтоінспекції від 20.02.2015 року спірний транспортний засіб з державної реєстрації не знято. Договір купівлі-продажу транспортного засобу є договором, що виходить за межі дрібного побутового, тому в силу згаданих положень сімейного і цивільного законодавства його укладення потребує згоди другого подружжя, а недотримання цих вимог закону є підставою для кваліфікації правочину недійсним як такого, що не відповідає положенням закону. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити. Судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved