Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

26.07.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2011 року змінено рішення Миргородського міськрайонного суду від 14 квітня 2011 року яким було стягнуто із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 17 березня 2011 року і до повноліття дитини. Відповідач сплачував аліменти нерегулярно на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок чого у нього склалася заборгованість визначена державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області по аліментам на дитину в розмірі 39819,37 грн. Крім того, вона набула право на отримання пені у відповідності до положень ст. 196 СК України. За її розрахунками відповідач [PERSON] за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року повинен їй сплатити заборгованість по сплаті аліментів в сумі 39819,37 грн. та пеню по аліментним зобов'язанням на дитину в розмірі 9120 грн., а всього 48939,37 грн. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги частково підтримала. Пояснила, що на виконанні у Миргородському МР ВДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] в сумі 1000 грн., щомісячно. По сплаті аліментів виникла заборгованість за період 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року в сумі 39819,37 грн. Зважаючи на це просила стягнути з відповідача пеню відповідно до її розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, за місцем реєстрації. В судове засідання повторно не з'явився. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача (а.с.13,15, 24-27). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2011 року змінено рішення Миргородського міськрайонного суду від 14 квітня 2011 року яким було стягнуто із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 17 березня 2011 року і до повноліття дитини. На підставі рішення був виданий виконавчий лист (а.с. 5). За період з 31.01.2015 року по 30.06.2017 за розрахунком по заборгованості, відповідач має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини в сумі 9120 грн. (а.с.3). Позивачем проведено самостійно розрахунок пені, яку повинен їй сплати відповідач [PERSON] за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 9120 грн. за період 31.01.2015 року по 30.06.2017 (а.с.3). Відповідно до ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем проведено нарахування неустойки (пені) самостійно, але виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленому у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог та вважає за можливе позов в частині позовних вимог про стягнення пені, задовольнити в повному об'ємі, оскільки сума пені на стягненні якої наполягає позивачка не є завищеною. В той же час, позов в частині позовних вимог [PERSON] до відповідача про стягнення суми заборгованості по аліментам присудженим на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від 14 квітня 2011 року зміненого рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2011 року, в загальній сумі 39819,37 грн. до задоволення не підлягає, оскільки вказана сума підлягає стягненню на користь позивача на підставі виданого їй виконавчого листа, який перебуває на виконанні у Миргородського міськрайонного ВДВС управління юстиції і повторному стягненню не підлягає, зважаючи на що відсутні правові підстави для стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 117 гривень 70 коп. до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial