Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

25 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що Відповідач є батьком їхніх неповолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їхнє подружнє життя не склалося і вони проживають окремо протягом шести місяців. Батько дітей не виконує свого обов`язку і коштів на їх утримання не надає. Діти проживають із позивачем і є на її утриманні, що стверджується довідкою Павлівської сільської ради. Відповідач не має постійного місця праці і сталого заробітку, а тому аліменти просить стягувати у твердій грошовій сумі. Просить ухвалити рішення яким, стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народження в розмірі по дві тисячі грн. щомісячно на кожного починаючи з дня подачі позову до їх повноліття (а.с.3). В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила стягувати з відповідача по 1500 гривень на кожну дитину. Також суду пояснила, що вона 18.09.2019 року повторно одружилася та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив стягувати аліменти, передбачені Законом, оскільки не має змоги плати аліменти в такому розмірі, як просить позивач, про що подав довідку про доходи. Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 жовтня 2007 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 29 жовтня 2007 року (а.с.5). За час перебування в шлюбі в них народився діти: син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 21.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №148 (а.с.6) та син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02.07.2012 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №28 (а.с.7) . Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою 20.02.2019 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області від №293 (а.с.8). 18 вересня 2019 року позивач одружилася та присвоїла прізвище після одруження [PERSON] . Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня пo 30 листопада 2118 гривень, з 01 грудня - 2218 гривень. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання малолітньої дітини в твердій грошовій сумі в розмірі 1060 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: partial