Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

25 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підступністю на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, було передано позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у жовтня 2019 року позивачці стало відомо про існування виконавчого провадження ВП №59678445 про стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 2630 від 18 липня 2019 року. Позивачка вважає виконавчий напис № 2630 таким, який вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, документи надані відповідачем для вчинення напису не відповідають дійсності і не підтверджують безспірність заборгованості, кредитних відносин з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у позивачки ніколи не було. В порядку виконання виконавчого провадження із заробітної плати позивачки було утримано грошові кошти в сумі 13 286,56 грн. За цих обставин позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2630 від 18 липня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», зобов`язати ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» повернути позивачці стягнуті за виконавчим написом коти в сумі 13 286,56 грн., також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. (а.с.1-3) В позовній заяві також порушувалось питання про залучення до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. та Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року вказаних осіб було залучено до участі у справі з тих підстав, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. був вчинений оспорюваний напис а приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було прийнято оспорюваний виконавчий напис та відкрито виконавче провадження. (а.с.30-31) Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою від 31 серпня 2020 року було задоволено та витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 2630 від 18 липня 2019 року, в Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 59678445 від 30 липня 2019 року. (а.с.30-31) Підсудність справи була визначена Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, яки направив справу до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису. Згідно матеріалів справи стягнення за виконавчим написом здійснюється шляхом списання коштів із заробітної плати позивачки, яка працює в ТОВ «АТБ-Маркет», за адресою м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 40. За цих обстави 31 серпня 2020 року ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська було прийнято дану позовну заяву, та відкрито провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с. 30-31). 18 вересня 2020 року позивачкою через канцелярію суду була подана заява про забезпечення позову в якій вона просила вжити заходи забезпечення її позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного напису нотаріуса. (а.с.35) Ухвалою від 22 вересня 2020 року у задоволенні заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову відмовлено з мотивів того, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що стягнення з позивачки відбуваються саме на підстави виконавчого напису, який вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню. Немає також жодних доказів дійсного існування виконавчого напису № 2630, вчиненого 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. про стягнення з [PERSON] коштів на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», окрім зазначення про це в позовній заяві та заяві про забезпечення позову. (а.с.38-39) В апеляційному порядку ухвала не оскаржувалась. 23 вересня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що 12 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 600189284 за умовами кого банк надав позичальнику кредитні кошти. В 2019 році ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Тобто відповідач наділений правом грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 600189284 від 12 грудня 2012 року. Оскільки [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис було вчинено відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню відсутні у зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову. (а.с. а.с. 41 - 48) В судовому засіданні 24 вересня 2020 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано в ТОВ «АТБ-Маркет» належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких здійснюється утримання із заробітної плати [PERSON] (а.с. а.с. 57 - 58, 72, 73 - 74, 77) 13 жовтня 2020 року від [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення її позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного напису нотаріуса. Ухвалою від 16 жовтня 2020 року заява була задоволена, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2630, вчиненого 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] коштів на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІ-ТАЛ» до набрання законної сили рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у цивільній справі № 199/3685/20. (а.с.а.с.194, 197 - 198) Ухвала в Апеляційному порядку не оскаржувалась. В судовому засіданні ухвалою суду від 12 листопада 2020 року було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимов, в якій позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 21 520 грн. які були відраховані із її заробітної плати (а.с. а.с. 215, 227) В судовому засіданні 30 листопада 2020 року, за участю представника позивача Кононенко О.Р. проведено розгляд справи по суті. Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути кошти утримані із заробітної плати в розмірі 21 520 грн. Позивачка в жодне судове засідання не з`явилась, була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином через свого представника. Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток. Крім того, суд враховує, що відзив було підписано Генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., що свідчить про обізнаність відповідача про існування справи та хід її розгляду. (а.с 48) Третя особа приватний нотаріус Броварского районного нотаріального округу Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток, про причини неявки не повідомив. Конверти з судовими повістками які направлялись на його адресу повернулись до суду не врученими. (а.с. а.с. 33, 178, 181 - 182, 204 - 207) Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її адресу судових повісток, про причини неявки не повідомила. Суд враховує, що від третьої особи на електронну адресу суду надішли копії матеріалів виконавчого провадження, що свідчить про обізнаність її про існування справи та хід її розгляду. (а.с.79) Дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою від 31 серпня 2020 року було витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 2630 від 18 липня 2019 року. (а.с.30-31) 01 вересня 2020 року ухвала була направлена на адресу приватного нотаріуса (а.с.31, а.с.31 на зв.) 14 вересня 2020 року до суду повернувся конверт разом із ухвалою про витребування із відміткою пошти, де зазначено, що адресат відмовився від отримання конверту. (а.с.33) Конверти з судовими повістками які направлялись на його адресу також повернулись до суду не врученими. 24 вересня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № 59678445. (а.с.87-178) З яких встановлено, що 12 грудня 2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» із анкетою-заявою на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговування «Прибуткової картки з кредитом». (а.с.84-85) 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області було вчинено виконавчий про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 600189284 від 12 грудня 2012 року який було укладено між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», сум заборгованості. (а.с.86) При цьому документи, які надавались приватному нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, до суду надані не були. Відомості про нотаріальну угоду в виконавчому написі відсутні, така угода суду надана не була. Факт наявності нотаріальної угоди заперечувався представником позивача в судовому засіданні. Також судом була постановлена ухвала про витребування від ТОВ «АТБ-Маркет» належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких здійснюється утримання із заробітної плати [PERSON] (а.с. 77), у відповідь на, що ТОВ «АТБ-Маркет» повідомили, що у вересня 2019 року на підприємство надійшла постанова ВП № 59678445 від 09 вересня 2019 року про примусове стягнення з [PERSON] . На корсить ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. (а.с.186) З урахуванням, що судом були здійсненні всі можливі заходи для одержання документів, які були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, при цьому доказів наявності нотаріальної угоди так встановлено й не було, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що повній вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає виконанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача коштів відрахованих із заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі виконавчого напису № 2630 виданого 18 липня 2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. 30 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 59678445, про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. (а.с.92) 19 вересня 2019 року приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с. а.с. 114 - 115) Вказана постанова була направлена на адресу місця роботи [PERSON] ТОВ «АТБ-Маркет» для виконання, яка була прийнята ТОВ «АБТ-Маркет» до виконання (а.с.а.с.116, 186) Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно із наданими позивачем розрахунковими листами ТОВ «АТБ-Маркет» за період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року із заробітної плати позивачки за виконавчим листом було утримано в загальному розмірі 21 520 грн. (а.с. 226) Разом з тим, як було встановлено, стягнення сум проводилось на підставі виконавчого напис нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. За цих обставин суд приходить до висновку, що стягнуті з позивачки суми були набуті без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України», особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). З огляду на вище викладене, враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуло 21 520 грн., які були стягнути з позивачки за виконавчим написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача вказаних коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивачка надала суду угоду про надання юридичної допомоги № 1 від 23.01.2020 укладену з ПП «Приват-Адвокат» в особі адвоката Костогриза А.В., ордер серії ДП № 1 від 24 червня 2020 року, акт здачі-прийому послуг від 04.06.2020 та квитанцію прибуткового касового ордера № 23 від 04.06.2020 на суму 4000,00 грн. Згідно з вказаним актом здачі-прийому послуг, до складу суми послуг входить: 4000 грн. - складання позовної заяви. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 4 000 грн., які складаються з витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, а разом в розмірі 2 102 грн. 00 коп. (а.с. а.с. 24, 195). На підставі викладеного,

Outcome: approved