Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

26.06.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи це тим, що 02.12.2016 року о 13 годині 40 хвилин в місті Лозова Харківської області по вул.Павлоградській, сталася дорожньо-транспортна пригода: [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER], не витримавши безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер [NUMBER], який стояв попереду, що належить ТОВ «Гутянський елеватор», під керуванням [PERSON] Так як дане ДТП сталося з вини [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» виплатила потерпілій стороні відповідно до договору страхування шкоду, яка була завдана транспортному засобу. Як зазначає позивач, згідно з договором страхування до нього перейшло право на стягнення в порядку регресу виплаченої ним суми відшкодування з винної сторони. 19.09.2017 року відповідачем було надано заперечення на позовну заяву, в якому було зазначено, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» є незаконними, так як статті вказані в позові суперечать одна одній, в даних правовідносинах відсутній регрес, не було проведено експертизу позивачем. Представником позивача було надано пояснення на заперечення, в яких ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» зазначили, що відповідач не прав в своїх запереченнях, наполягали, що в зазначених правовідносинах має місце саме регрес, а також твердження щодо експертизи є не вірним, так як в матеріалах справи є Звіт про оцінку колісного транспортного засобу №80/12/16 від 09.12.2016 року, виготовлений ФОП «Морозовим Сергієм Миколайовичем». Позивач у судове засідання з'явився, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 16.06.2016 року було укладено Договір №К/2504 добровільного страхування наземного транспорту між ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» та ТОВ «Гутянський елеватор»(а.с. 10-12). 27.02.2017 року відповідно до Довідки №109462941 про дорожньо-транспортну пригоду сталося ДТП, учасниками якого є [PERSON] та водій ТОВ «Гутянський елеватор»(а.с.14). Так як постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2016 року, винним в вище вказаній ДТП було визнано [PERSON] (а.с.15), страхувальник має право на відшкодування, згідно чинного законодавства за рахунок страховика або винної особи. Страхувальником 06.12.2016 року було повідомлено страховика про пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП та про виплату страхового відшкодування (а.с.8-9). На підставі заяви №286 від 02.12.2016 року та доданих до неї документів було складено Страховий акт №56/17-286/16 від 02.03.2017 року (а.с. 6), відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» повинна виплатити 79 750 гривень 12 копійок, згідно з рахунком-фактурою та Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №69/16 від 15.12.2016 року (а.с. 16-17). Відповідно до платіжного доручення №412 від 14.03.2017 року ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» було переведено страхове відшкодування страхувальнику у розмірі 79 750,12 грн. (а.с.7). В Договорі страхування зазначено, що при виплаті страхового відшкодування до Страховика переходить, в межах виплаченої суми страхового відшкодування, право вимоги (регресу), яке страхувальник має до особи, відповідальної за завданий збиток, згідно з чинним законодавством України (а.с. 12). Страхове відшкодування, регулюється ст.ст.1187,1188 ЦК України, якими визначається порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Відповідно Верховним суд України було зазначено, що страхове відшкодування, яке страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов'язанні. А в даному випадку, виникають договірні правовідносини, за яких страховик виплатив відшкодування своєму страхувальнику(потерпілому) за договором страхування, а тому не може бути застосована зворотна вимога. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у п. 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. З урахуванням договору страхування та страхового акту, в даному випадку страхування є добровільним, майновим. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Позивач не звернув уваги, що зобов'язання з відшкодування шкоди, яке виникло у винної особи перед потерпілою збереглося, однак у ньому змінилася сторона (кредитор) і ці правовідносини мають регулюватися ст. 993 ЦК України (суброгація). У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим, а в своїй заяві позивач вказує статті, які регулюють і суброгацію, і регрес. Зважаючи, на вищевикладене, перехід права вимоги від страхувальника до страховика є заміною кредитора у зобов'язанні, яка передбачена ст.512 ЦК України внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою, а тому, відповідно, в даному випадку має місце суброгація, а не регрес. Згідно із п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, але в данному випадку страхування не є обов'язковим. Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає. Судові витрати вирішуються у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Ґрунтуючись на ст.ст. 512, 514, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про страхування», Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed