Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

25.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати її доньку, [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], яка є її власністю, з тих підставах, що відповідач, будучи зареєстрованою за вказаним адресом з дня народження, в травні 2017 року добровільно покинула квартиру та більше в квартирі не проживає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні за наведеними обставинами підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, її неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні засвідчили, що відповідач [PERSON], дійсно зареєстрована за місцем мешкання її матері [PERSON], але з травня 2017 року не проживає в квартирі, покинула квартиру добровільно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу посвідченим нотаріусом 25.09.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №1371, позивач [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССР №676571, міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», на підставі вказаного договору, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], [INFO], будучи членом сімї власника квартири [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, її майна в квартирі не має, квартиру вона покинула добровільно, про що свідчать досліджені докази. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача сплаченого судового збору, суд прийшов до висновку про недоцільність його стягнення.

Outcome: approved