Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

26.03.2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказала, що в липні 2021 року вона знайшла оголошення про працевлаштування до ФОП [PERSON] на посаду продавця в магазин « [INFO] ». [PERSON] хотіла бути працевлаштованою офіційно тому надала паспорт і трудову книжку, проте ФОП [PERSON] сказала, що все зробить згодом, спочатку потрібно провести реєстрацію через Центр зайнятості, позивачка щодо такої реєстрації не заперечувала. Робота у ФОП [PERSON] полягала у позмінному графіку - потижнево щодня (з понеділка - і по неділю - через тиждень) з 07 год. - по 22 год.00хв. без обіду. Підприємець [PERSON] частково оплатила заробітну плату [PERSON] за серпень і вересень 2020 року, однак остаточні відомості про виплату заробітку їй не надала. 30 жовтня 2020 року повідомила заявниці, що та не підходить їй як працівник тому звільняє з займаної посади, [PERSON] не заперечувала, але просила виплатити їй заробітну плату за відпрацьований час за жовтень 2020 року та оформити належно документи, внести відомості в трудову книжку по працевлаштуванню. Проте, ФОП [PERSON] відмовилась виплатити їй заробітну плату за жовтень, мотивуючи малим виторгом та збитками які завдала їй [PERSON] під час роботи в магазині. У зв`язку із порушенням трудових прав (не оформлення на роботу та невиплатою заробітної плати), позивачка звернулась до Управління Держпраці у Волинській області. З відповіді на її звернення Управління Держпраці у Волинській області дізналась, що проведено перевірку відповідача, і мають місце порушення її трудових прав. Позивачка наголошує, що жодних договорів відповідач ФОП [PERSON] їй не надавала, і з наказами її не ознайомлювала. А тому просить визнати трудовий договір між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладеним із 03. 08. 2020 року по 31. 10. 2020 року. Зобов`язати відповідача, ФОП [PERSON] , внести записи у трудову книжку [PERSON] про прийняття на роботу на посаду продавця - з 03 серпня 2020 року та запис про звільнення з посади продавця за згодою сторін - з 31 жовтня 2020 року. Стягнути з відповідача, ФОП [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , 7335грн. - заборгованості по заробітній платі; 2046 грн.96 коп. - грошову компенсацію за невикористані дні відпустки та 33433 грн.68 коп. - суму середнього заробітку за весь час прострочення виплати заробітної плати. 02.04.2021 року Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження призначено підготовче засідання. 20.05.2021 року на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву від третьої особи без самостійних вимог Управління Держпраці у Волинській області. В ході інспекційного відвідування встановлено та зафіксовано порушення ФОП [PERSON] вимог КЗпП . Просить врахувати при винесенні рішення пояснення подані ними (а.с.23-32). 31.05.2021 Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, просили відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з поданої заяви [PERSON] , то вона просить суд визнати укладеним трудовий договір з ФОП [PERSON] в період з 03.08.2020 по 31.10.2020 рік. В ході розгляду справи, встановлено, що дійсно між сторонами заключався трудовий договір, зокрема в наказі №29 від 05.08.2020 року зазначено, що [PERSON] призначена на посаду продавця з окладом 4 725 грн. з 06.08.2020 року. Наказом №32 від 31.08.2020 року позивачку звільнено в зав`язку із закінченням терміну договору. Зокрема прийняття на роботу заявниці, мало місце шляхом відповідного направлення Луцьким міським центром зайнятості, на роботу тимчасового характеру, що підтверджується наказом №32 від 31.08.2020 року виданого ФОП [PERSON] . Зі змістом вказаних наказів позивачка ознайомлена про що свідчить її особистий підпис, який нею не оспорюється.Згідно направлення Луцького міського центру зайнятості [PERSON] була знову прийнята на виконання робіт тимчасового характеру з окладом 5000 грн. з 7.09.2020 року і була звільнена у зв`язку з закінченням терміну договору 31.10.2020 року. Зміст наказів також доведений до відома позивачки. Таким чинном з викладеного вбачається що між сторонами було укладено два трудових договори на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Оформлення трудового договору між сторонами підтверджується виданими власником наказами про прийняття на роботу. Позивачка при зверненні до суду просить визнати укладеним трудовий договір з 03.08.2020 року. На підтвердження своїх вимог посилається на пояснення свідків . Однак такі пояснення згідно ст. 78 ЦПК України приймалися б до уваги в разі відсутності наказів, зі змістом яких позивачка ознайомлена письмово і будь яких заперечень щодо н цих обставин не зазначала. Тобто з наданих суду доказів вбачається, що трудовий договір був укладений в період з 06.08.2020 по 31.08.2020 рік з 07.09.2020 по 31.10.2020 рік. Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача внести записи у трудову книжку [PERSON] про прийняття на роботу та звільнення, слід зазначити наступне: при укладанні трудового договору громадянин України зобов`язаний надати паспорт, або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках передбачених законодавством також докумнент про освіту, про стан здоров`я та інші документи, тобто законом покладено даний обов`язок на особу, яка працевлаштовується. Позивачка зазначила, що трудова книжка знаходиться у неї, так як її ніхто не вимагав. Даних про те що трудова книжка надавалася відповідачу для заповлення, судом не встановлено. З огляду на те, що позивачка звертається з вимогами про визнання трудового договору укладени, то внести відповідні записи було б передчасним. Так як у відповідача трудова книжка не зберігається, то зобов`язати внести записи про роботу не виявляється можливим. Зі сторони відповідача заперечень щодо внесення запису в трудову книжку не має, а тому це питання є безспірним. Позивачка зазначила, що за жовтень 2020 року їй не виплачено заробітну плату в розрахунку 7000-8000 тисяч в залежності від виторгу. Відповідачка не надала належних та допустимих доказів, що розрахунок за жовтень 2020 року проведений. Наказом №33 від 06.09.2020 року [PERSON] була прийнята на посаду продавця з окладом 5000 грн., тобто за жовтень 2020 року підлягає до стягнення невиплачена заробітна плата в розмірі 5000 грн. У відповідності до Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» розрахунок проводиться за два останні робочі місяці, чи за кількість фактично відпрацьованих робочих днів - розрахунок середнього заробітку проводиться щоденно. Середній заробіток за 1 день становить: 10000 з мінімальною заробітною платою за вересень-жовтень * 60 ( уся кількість днів крім святкових) =166,67 грн. Відповідачем не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, чим порушено вимоги ст. 83 КзпП України. Мінімальна кількість днів щорічної відпустки згідно КЗпП України становить 24 календарних дні (ст. 75 КзпП України). За розрахунком загальна кількість днів невикористаної відпустки за 2020 рік становить: 24(загальна кількість днів відпустки)*366(кількість днів в році)*80 (кількість відпрацьованих днів) = 5 днів. Відповідно грошова компенсація за невикористані дні відпустки становить: 166,67*5=833,35 грн. Згідно ст.117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З поданого розрахунку позивачки вбачається, що вона просить стягнути середній заробіток за весь час прострочення виплати заробітної плати за 98 днів прострочки в сумі 33 433,68, такі вимоги про стягнення з відповідача даної суми були підтриманні письмовими поясненнями, що подані суду 15.12.2021 року. Суд, вирішуючи такі вимоги та задовольняє їх частково, проводить наступний обрахунок: 10000 (мінімальна заробітна плата за вересень-жовтень) * 43 (кількість днів) = 232,56 грн (середній заробіток за 1 день).Відповідно загальна сума середнього заробітку за прострочення виплати заробітної плати з 01.11.2020 по 26.03.2021 року становить 232,56 грн. (середній заробіток за 1 день)*98(кількість днів прострочки) = 22790,88 грн. Щодо вимог про поновлення строку для зверення до суду з вимогами, то з урахуванням того, що відповідь отримана позивачкою з управління Держпраці у Волинській області 29.12.2020 року, тому тримісячний строк для звернення до суду за захистом своїх трудових прав підлягає поновленню. Щодо вимог про стягнення заробітної плати, то на дані вимоги строк звернення до суду не застосовується. Перебіг тримісячного строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у виплаті заробітної плати при звільненні починається з наступного дня з після проведення зазначених виплат, незалежно від тривалості затримки розрахунку. Заявлені вимоги позивачем про стягнення виплат на правничу допомогу в сумі 7000 грн, підлягають до часткового задоволення, в розмірі 5000 грн. відповідно до поданого суду фінансового підтвердження отриманих коштів. На підставі викладеного,

Outcome: partial