Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

26.02.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що [INFO] її батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 7/8 частки домоволодіння [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на зазначене домоволодіння після смерті батька, позивачу [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на 1/2 частку, а саме на 7/16 частку домоволодіння [ADDRESS] , оскільки іншу 1/2 частку спадкового майна згідно заповіту успадковувала відповідач [PERSON] , але не оформила свої спадкові права. З моменту смерті батька і по теперішній час, позивач [PERSON] відкрито та безперервно володіє спірним домоволодінням, здійснює його утримання, проводить необхідний поточний ремонт та сплачує за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, у спірному домоволодінні ніколи не проживала, його утриманням не займалась. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 7/16 частку домоволодіння [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лушпенко Д.С. в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , який є батьком позивача належало на праві власності 7/8 частки домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7, 8, 10). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 7/8 частки домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємця за заповітом є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.10). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.09.2019 на 1/2 частку, а саме на 7/16 частку домоволодіння [ADDRESS] (а.с.10). Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 12.09.2019 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 7/16 частку домоволодіння [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем вказаної частки майна, згідно заповіту, є відповідач [PERSON] (а.с.12). Позивач [PERSON] з 08.10.1981 зареєстрована та по теперішній час постійно проживає у домоволодінні [ADDRESS] , вона відкрито та безперервно володіє спірним домоволодінням, здійснює його утримання, проводить необхідний поточний ремонт та сплачує за комунальні послуги (а.с.13-16). Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито та безперервно ним володіти, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved