Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

24 липня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 02.03.2007 р. померла її бабуся - [PERSON], після її смерті залишилась земельна ділянка пло- щею 2,96 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 020845, яку батько фактично прийняв у спадщину по заповіту, але за життя не переоформив. 14.09. 2016 р. помер її батько - [PERSON], після смерті якого також залишилася земельна ділянка пло- щею 2,52 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 003852. Вказані земельні ділянки вона має пра- во успадкувати як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстанов- люючих документів, що підтверджують право власності померлих на спадкове майно. Зважаючи на те, що успадкувати земельні ділянки у нотаріальному порядку вона не має можливості, просила визнати за нею право власності на спадкові земельні ділянки. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Дмитрівської сільської ради у судове засідання не зявився, сільський голова на- дав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити кло- потання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій: паспорту серії КМ № 791159 та свідоцтва про народження серії V-ЖД № 276971 (а.с.3, 5) слідує, що позивач народилася 03.07.1991 р., її батьком зазначено [PERSON] Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.09.2016 р., (копія на а.с.6), шлюб зареєстрований 29.06.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого позивачу залишено шлюбне прізвище «Орліогло». Згідно копій свідоцтв про смерть серії І-ЖД №102047 та серії І-ЖД № 460097 (а.с.7-8), бабуся позивача - [PERSON] померла 02.03.2007 р., батько позивача - [PERSON] помер 04.09.2016 р., оби- два в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. З копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017450679 від 16.12.2016 року (а.с.9) видно, що батько позивача - [PERSON] на- родився 24.01.1967 р., його матірю зазначена [PERSON] Копіями державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 020845 та серії ІІ-ОД № 003852 (а.с.10-11) підтверджується, що земельні ділянки площею 2,96 га та 2,52 га, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передані у приватну власність відповідно [PERSON] та [PERSON] Вартість зазначених земельних ділянок станом на 01.01.2017 р. становить 128813,38 грн. - кожна, що вбачається із повідомлень відділу ГУ Держгеокадастру у Татарбунарському районі (а.с.12-13). Згідно копії заповіту від 24.07.2006 р., посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради (а. с.14), [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно [PERSON] Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельні ділянки (а.с.15). Газета Татарбунарский вестник № 4 від 04.02.2017 р. містила оголошення про недійсність вт- рачених державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 020845 та серії ІІ- ОД № 003852, виданих на імя [PERSON] та [PERSON], що видно з її копії (а.с.16). Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється рідною дочкою померлого [PERSON], а отже, спадкоємцем за законом в порядку першої черги. Крім того встановлено, що ба- тько позивача [PERSON] фактично прийняв у спадок земельну ділянку після смерті матері [PERSON], але за життя не переоформив право власності на своє імя. Перешкодами в отриманні пози- вачем свідоцтва про право на спадщину є те, що відсутні правовстановлюючі документи на земе- льні ділянки. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкові земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved