Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

26.05.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу та відповідачці. Позивачу на праві власності належить 3/8 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 листопада 1999 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 квітня 2013 року. Відповідачці належить на праві власності 5/8 частин квартири. На даний час у квартирі зареєстровані відповідачка та позивач. Квартира складається із трьох кімнат жилою площею 37,8 кв.м, з них одна кімната ізольована площею 13,2 кв.м, друга кімната ізольована площею 10,8 кв.м, третя кімната ізольована площею 13,8 кв.м. Житлове приміщення облаштоване кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею, коридором, вбудованою шафою. Житловий будинок і квартира перебувають на балансі у Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, особовий рахунок оформлено ще й досі на померлу [PERSON]. Позивач зазначає, що у нього з відповідачкою виникають конфлікти щодо користування спірною квартирою За твердженням позивача, він на даний час я не має змоги користуватися квартирою належним чином. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року було зобов'язано відповідачку не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою та вселити позивача у квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідачка надала йому ключі від квартири, але користуватися спірною квартирою, він так і не зміг, в зв'язку із постійними конфліктами із відповідачкою. Позивач вказує, що відповідачка користується усією квартирою, окрім того вселила до спірної квартири без згоди позивача свого співмешканця. Відповідно до ст. 364 ЦК України, кожен співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Позивач зазначає, що зважаючи на зазначені обставини, розташування житлових приміщень, розміру часток кожного із співвласника, є можливим встановлення судом порядку користування і виділу позивачу однієї окремої ізольованої кімнати. За вказаних обставин позивач вказує, що якщо взяти до уваги житлову площу квартири - 37,8 кв.м, то на нього припадає 14,18 кв.м., на відповідачку припадає 23,62 кв.м. Позивач просить встановити порядок користування виділивши йому у користування ізольовану кімнату площею 13,8 кв.м., а відповідачці виділити у користуванні ізольовані кімнати площею 10,8 кв.м. та 13,2 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. На думку позивача такий порядок користування є найбільш наближеним до ідеальних часток власників і якщо взяти до уваги розташування житлових кімнат та розміру часток у спільній частковій власності, є всі підстави для визначення порядку користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову посилаючись на положення ст.ст. 63, 152 ЖК УРСР, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS], інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано, що підтверджується копією довідки форми 3 від 02.10.2013 року №782 (а.с. 4). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від27.02.2012 року, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити останнього в зазначену квартиру (а.с. 11-12). Позивачу на прав власності сукупно належить 3/8 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 05.11.1999 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.04.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 8-9) [PERSON] - відповідачка у справі, є співвласницею зазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 05.11.1999 року (а.с. 5). За змістом наявного в матеріалах справи копії технічного паспорту, квартира [ADDRESS], складається з трьох ізольованих кімнат площею 13,2 кв.м., 10,8 кв.м. та 13,8 кв.м. (а.с. 6-7). Згідно ст.ст. 355, 356, 357, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що позивачу належить по 3/8 частини квартири [ADDRESS], житлова площа якої відповідно до технічної документації становить площу розміром 37,8 кв.м., тому позивачу може бути виділено в користування житлову площу розміром 14,8 кв.м. Визначаючи порядок користування спірною квартирою, суд вважає можливим виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 13,8 м.кв., а у користування [PERSON] житлові кімнати площею 13,2 м.кв. та 10,8 кв.м., підсобні приміщення залишити в спільному користуванні співвласників, оскільки такий порядок користування квартирою не порушить житлових прав та прав спільної часткової власності позивача і відповідача, враховуючи, що позивач особисто просить виділити йому у користування менший розмір житлової площі ніж той, що фактично припадає на його частку у спільному майні. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За змістом Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва: перепланування, пов'язані зі зміною загальної, основної та допоміжної площі за рахунок демонтування та влаштування перегородок (без порушення несучих конструкцій). За наведених умов, враховуючи наведені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved