Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

25 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.12.2006 року ні підставі договору купівлі-продажу квартири він став власником квартири [ADDRESS]. З 02.02.2007 року позивач зареєструвався у вищевказаній квартирі. З серпня 2007 року позивач став мешкати у квартирі спільно з [PERSON], [INFO]. 08.02.2008 року позивач зареєстрував відповідачку у квартирі. З липня 2013 року відповідачка з квартири виїхала та мешкала окремо. У жовтні 2014 року відповідачка остаточно вивезла всі особисті речі з вказаної квартири. На неодноразові пропозиції позивача знятись з реєстрації за вказаною адресою відповідачка спочатку погоджувалась, а потім зв'язок з нею був остаточно втрачений. Де фактично мешкає відповідачка по теперішній час, позивачу не відомо. В квартирі її особистих речей немає. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його право на володіння та розпорядження майном, просив ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, повідомлялася належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» від 18.12.2014 року №98, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, та розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4393, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). У квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті серії [NUMBER], виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 04.09.2003 року (а.с. 7). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦПК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, вони підтримують дружні відносини та він часто буває у позивача в квартирі. Йому відомо, що позивач розстався з відповідачкою у середині 2013 року і з того часу вона в квартирі позивача не проживає, її речей в квартирі він не бачив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з позивачем та проживає у сусідньому будинку. Йому відомо що [PERSON] раніше проживала з позивачем, але останнім часом, біля одного року, він її не бачив, в квартирі позивача він не бачив її речей. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач без поважної причини більше ніж один рік не мешкає у квартирі [ADDRESS], у в'язку з чим вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні ним права власності та визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовані, а отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved