Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

25.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON].[INFO] року померла його мати [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 12 липня 2011 року за реєстром № 40, його покійна мати [PERSON] заповідала йому все своє майно, яке буде їй належати на день її смерті. Відповідно до п. З ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], так як постійно з нею проживав і отримав свідоцтва про право на спадщину, видані Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 03 березня 2016 року за реєстром № 2-210, яка складається з земельної ділянки пл.1.9600 га та грошового внеску за реєстром № 2-209. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, Ізюмська державна нотаріальна контора йому відмовила в зв'язку з відсутністю оригіналу та дублікату правовстановлюючого документу на будинок та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на майно. На момент закінчення його батьками будівництва у 1970-1974 роках житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS], діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема Положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, про те виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинку, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. За змістом п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій» державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які надавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина і на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], належного їм на підставі облікової картки об'єкта погосподарського обліку № 0631, виданого виконкомом Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Батьки перебували в шлюбі з 24 серпня 1948 року - повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане Бригадирівською сільською радою Ізюмського району Харківської області 19 січня 1961 року, актовий запис № 28. Дійсна вартість будинку складає 185429 грн., що підтверджується технічним паспортом на будинок та довідкою КП «АБ та БТІ Ізюмського району» від 20 лютого 2018 року. Вважає, що вказане майно входить до складу спадщини і має право на визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № [ADDRESS] Ізюмського району Харківської області загальною площею - 90,2 кв. м. в тому числі житловою площею - 54,1 до якого примикають господарські будівлі: Б- літній душ, В-гараж, Д- вбиральня, Г,Е,Ж,З,Л - сараї, И - літня кухня, К-погріб, № 1 - паркан, №2 - хвіртка, вартістю 185429 грн. після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач - [PERSON], та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, позивач та представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Сільський голова Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ткаченко В. М. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер у с. Крамарівка, Ізюмського району Харківської області [INFO] року, [PERSON] померла у селі Крамарівка Ізюмського району Харківської області [INFO] року.(а.с. 8,9) Померла [PERSON] залишила заповіт від 30 червня 1999 року, посвідчений секретарем Левківської сільської ради Ізюмського району та зареєстрований в реєстрі за № 12 яким заповіла [PERSON] та [PERSON] все своє майно, яке на день її смерті буде в їй належати, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося (а.с. 52). Крім того [PERSON], змінила своє розпорядження на випадок смерті заповітом від 16 січня 2007 року, яким заповіла грошовий внесок у ПАТ «Державний ощадбанк України» на користь [PERSON], та заповітом від 12 липня 2011 року заповіла земельну ділянку на території Левківської сільської ради [PERSON]. Інший спадкоємець [PERSON], [INFO] - брат позивача [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини , що залишилася після смерті [PERSON] на користь позивача. (а.с. 47) Позивач є сином померлої та прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 143/2016 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2016 року посвідчених Ізюмською державною нотаріальною конторою № 2-209, № 2-210(а.с. 20,21) Право власності померлого [PERSON] на житловий будинок № [ADDRESS] Ізюмського району Харківської області, підтверджувалося копією облікової картки об'єкта по господарського обліку. (а.с. 18-19) Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Бригадирівською сільською радою Ізюмського району Харківської області 19 січня 1961 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.08.1948 року. (а.с. 10) Відповідно до довідки сільського голови Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 560 від 26.03.2018 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 1959 року по день смерті 30.07.2015 року, разом з нею був зареєстрований по день смерті і зареєстрований за даною адресою по цей час її син [PERSON].(а.с. 16) 24 квітня 2018 року державним нотаріусом надано відмову про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю оригіналу та дублікату правовстановлюючого документа на вищезазначений житловий будинок. (а.с.24). Згідно довідки КП «АБ та БТІ Ізюмського району» від 20 лютого 2018 року вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 185429, 00 гривень (а.с.15). Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до от. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який залишила його померла мати, тому має право на спадкування. Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного,

Outcome: approved