Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відновлення національності та вчинення певних дій. Свої вимоги мотивує тим, що він [PERSON], [INFO], уроджений м. Краматорськ Донецької області звернувся до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану про шлюб № 553, складеного 19 серпня 1996 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виправити національність нареченого з «українець» на «німець». 13 липня 2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було в цьому відмовлено та видано висновок про відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану. Відмова була мотивована наступними обставинами: «... згідно копії актового запису про третій шлюб № 553, складеного 19 серпня 1996 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [NUMBER] - [NUMBER] (в ДРАЦСГ за № 00115752742) в графі для відміток зазначено, що національність чоловіка «українець» записана за заявою [PERSON] і проставлено особистий підпис заявника. Таким чином національність «німець» документами не підтверджується». Він не оспорює того факту, що у вищезгаданому документі він написав національність українець», але ж це не відповідало і не відповідає на цей час дійсному становищу з огляду на наступне. Його батько, [PERSON], який помер [INFO], за життя свідомо зазначав свою національність як «українець», однак усе своє життя вважав себе особою німецької національності, свідомо дотримувався німецьких народних звичаїв і традицій, виховував в своїх дітях почуття гідності до коріння свого роду. Отже він з дитинства виховувався відповідно до німецьких традицій, їх родина святкувала і святкує німецькі свята та вважає себе німцем і відносить себе до німецької національності. Також він є активним членом Землячества німців Києва, приймає участь у культурно- масових заходах, активно цікавиться історією, культурою Німеччини, добре знає німецькі традиції, обряди, свята та вільно володіє німецькою мовою. Але на сьогодні він не може документально довести свою належність до німецької національності з огляду на те, що жоден його документ не містить визначення його національності - німець. Його дід, [PERSON] та бабця [PERSON] в період другої світової війни та після воєнний період із-за переслідування осіб німецької національності, з метою запобігання таких переслідувань та імовірних знущань, були вимушені скривати своє німецьке походження і за для цього внесли виправлення в реєстраційні документи, змінивши національність «німець» на «українець». Та і далі при комуністичному режимі у Радянському Союзі належність до німецької національності фактично мала під собою певні обмеження у реалізації прав. Тому є підтвердженням «Постановление Государственного комитета Обороны СССР № 3» та «Директива Народного Комиссара Обороны СССР - Документы об изъятии военнослужащих-немцев из РККА», які він додає до цього позову разом з листом Міністерства оборони РФ. Враховуючи ставлення в післявоєнний час до осіб німецької національності, його батько у всіх своїх документах, а також при оформленні шлюбу в 1959 році, у графі національність замість «німець» зазначав національність «українець», що також не відповідало дійсності. Таким чином і його національність у всіх виданих йому документах назначалась автоматично «українець». Для підтвердження національності його діда - [PERSON], він звертався до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але у своєї відповіді від 06 лютого 2017 року № 15.13-24-839 зазначили, що витяг про шлюб [PERSON] та [PERSON]. неможливо. З проханням відновити свою національність та внести відповідні зміни до його документів, він звертався, окрім Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, також і до Державної міграційної служби України Головного управління ДМС у Донецькій області, і до Державної міграційної служби України, до Міністерства юстиції України, а також і до Комітету з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України, Служби Безпеки України. У всіх відповідях цих установ на його прохання відновити його національність йому було відмовлено. Єдиними документами, які підтверджують його належність до німецької національності є заява [PERSON], якою вона повідомляє, що його батько [PERSON], є німець за національністю, та протокол допиту свідка від 15 вересня 2015 року, м. Краматорськ, де у графі 3 «національність» зазначено «німець». Таким чином, він змушений звернутися до суду тому, що в позасудовому порядку встановити його національність та внести доповнення до актових записів цивільного стану не вбачається можливим. Як вже зазначалось вище, він виховувався за німецькими традиціями, на сьогоднішній день він ці традиції чте й виконує, виховує у німецьких традиціях і своїх дітей. Тому він бажає відновити свою національності та підтвердити свою дійсну національність відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», яка зазначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. На даний час він прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до Закону України «Про національні меншини в Україні» . Національність, національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи) визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї, традиції, культура, фізіологічні риси), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності почуттям національної ідентичності. Тому просить суд, відновити національність [PERSON], [INFO], уродженого м. Краматорськ Донецької області, а саме: визнати та вважати, що він є за національністю «німець». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача-Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вказала, що Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не має можливості відновити національність позивача [PERSON], оскільки його національність «німець» не підтверджується жодним документом, однак, якщо суд відновить йому національність , вони внесусь відповідні відомості у актовий запис про народження. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. Як вбачається з копії паспорту [NUMBER], виданого Шевченківським РВ ГУДМС України в місті Києві 09 липня 2014 року, громадянин України [PERSON], [INFO], народився в місті Краматорську Донецької області. Згідно повторної копії свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого 12 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що він народився 30 вересня 1960 року в м. Краматорську Донецької області, про що зроблено актовий запис за № 715, його батьком записаний -[PERSON], громадянство якого не зазначено, матір'ю - [PERSON], громадянство якої не зазначено. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 19 грудня 1959 року відділом РАГС, вбачається, що 19 грудня 1959 року зареєстрований шлюб між [PERSON], де в графі національність вказано -«українець» та [PERSON], де в графі національність вказано-«українка». З повторної копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 18 листопада 2005 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області , вбачається, що [INFO] в м. Краматорську Донецької області, помер [PERSON]. Згідно відповіді Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.13.-24-839 від 06 лютого 2017 року, вбачається, що отримати витяг про шлюб з Державного реєстру актів цивільного стану громадян [PERSON] та [PERSON] неможливо, оскільки актові записи про шлюб за період з 1936 по 1939 роки збереглися не повністю, актові записи про шлюб з 1930 по 1935 року були передані на зберігання до Державного архіву Донецької області, який залишився на тимчасово окупованій території України. З копії висновку Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13 липня 2017 року про відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні прохання у внесені змін до актового запису цивільного стану про народження № 553, складеного 19 серпня 1996 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо виправлення національності нареченого з «українець» на «німець» через відсутність стверджувальних документів. Як вбачається з відповідей Державної міграційної служби України Головного управління ДМС у Донецькій області, Державної міграційної служби України, Міністерства юстиції України, Комітету з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України, Служби Безпеки України, позивачу [PERSON] відмовлено у відновленні національності. У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст.4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась, а якщо були то ким. Виходячи зі змісту ст.58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ч.2ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів, які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «німець», - не перешкоджає позивачу дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Але суд вважає, що позивач не надав суду достатніх доказів того, що його дідусі, бабусі чи батьки є за національністю німцями. Відсутність таких доказів викладено і в висновку Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13 липня 2017 року про відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відновлення національності та вчинення певних дій, слід відмовити.

Outcome: dismissed