Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

26 листопада 2019 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Федорівка Великобурлуцького району Харківської області, який проживає за адресою: [ADDRESS] , а саме: наближатися на відстань ближче двохсот метрів до місця її проживання (перебування), роботи, особисто або через третіх осіб розшукувати її, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею в тому числі вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що в період з 11 листопада 2006 року по 23 жовтня 2015 року вона перебувала в шлюбі із [PERSON] . Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23.10.2015 року шлюбу було розірвано. Після розірвання шлюбу проживають окремо, проте увесь час [PERSON] періодично приходить до неї, зустрічає її на вулиці та в результаті чого між ними постійно виникають сварки. 12 вересня 2019 року [PERSON] вчинив відносно неї насильство - посягання на зґвалтування. За її зверненням до Великобурлуцького ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області було зареєстровано кримінальне провадження № 12019220250000182 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України. Під час досудового розслідування [PERSON] . Великобурлуцьким районним судом Харківської області було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Проте, в денний час [PERSON] не має жодних обмежень і тому він постійно приходить до її будинку, влаштовує сварки та погрожує їй фізичною розправою, виражається на її адресу нецензурною лайкою. В ході розслідування кримінального провадження, не порушуючи обраного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, в денний час [PERSON] неодноразово приходив до неї додому та виражався на її адресу нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, вимагав від неї відмовитись від кримінального обвинувачення за вчинення замаху на зґвалтування. [PERSON] систематично допускає домашнє насильство стосовно неї, влаштовує сварки, ображає, погрожує фізичним та психологічним насильством. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.26). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, було зроблено оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади (а.с.21), окрім того повідомлено телефонограмою (а.с.24), причини неявки суду невідомі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1-2 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11.2006 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який відповідно до рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року розірвано. Між заявником та її колишнім чоловіком [PERSON] постійно виникають сварки та конфліктні ситуації. 12 вересня 2019 року за заявою [PERSON] . Великобурлуцьким ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області було розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019220250000182 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України відносно [PERSON] . Копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2019 року додана до матеріалів заяви (а.с.08). Відповідно до ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 листопада 2019 року щодо підозрюваного [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло - будинок у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст.1цього Закону домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У частині 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved