Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

25 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 47467,11 грн., 04 березня 2016 року уточнив свої вимоги, просив також стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15597,28 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 01 липня 1998 року по 13 жовтня 2015 року працював у відповідача по справі слюсарем-інструментальником 6 розряду. 13 жовтня 2015 року він звільнився з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача у його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 47467,11 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15597,28 грн. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позивачу відповідачем здійснено виплату частини заборгованості в розмірі 2085,00 грн.(а.с.35). Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» у судове засідання не зявився, надано заяву про розгляд справи за відсутності представника підприємства, крім того надано довідку про наявну заборгованість по заробітній платі в розмірі 29440,21 грн. (у тому числі компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати) та зазначив про часткову виплату заборгованості в розмірі 2085,00 грн. за березень 2015 року (а.с.21, 30). Зясувавши вищенаведену позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 01 липня 1998 року по 13 жовтня 2015 року, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.10-13) та визнається сторонами. Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 19 лютого 2016 року № 3-24 загальна заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року станом на 01 листопада 2015 року становить 31194,56 гривень (а.с.8). Згідно бухгалтерської довідки № 3-85 від 04 квітня 2016 року заробітна плата за березень 2015 року виплачена позивачу 29 березня 2016 року в повному обсязі в сумі 2085,00 грн., станом на дату складання довідки заборгованість підприємства перед позивачем складає 29440,21 грн., в тому числі компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за березень 2015 року 330,65 грн. (а.с.30). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні у строку, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, і погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями), «Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» підлягають задоволенню частково в частині документально підтвердженої заборгованості по заробітній платі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року в сумі 29109,56 грн., та компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за березень 2015 року в сумі 330,65 грн., а всього 29440,21 гривень. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим поста\-новою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з відповідними змінами. Згідно п.2 Порядку обчислення такого середнього заробітку визначається виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, а також Рішенням Конституційного Суду України у справі за конститу\-ційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачен\-ня положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями ста\-тей 117, 2371 цього кодексу від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012. Крім того суд керується нормами тривалості робочого часу у 2015 pоці, визначеними згідно листа Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року (із змінами та доповненнями) та у 2016 році згідно з Додатком до листа від 20.07.2015 р. № 10846/0/14-15/13. Середньоденний заробіток позивача, згідно довідки відповідача № 3-86 від 04 квітня 2016 року (а.с. 31), перевіреної судом, становить 251,20 грн. Час затримки розрахунку при звільненні, визначений з урахуванням Рішення Конституційного Суду України, по дату винесення судом цього рішення 05 квітня 2016 року, становить 122 дні при пятиденному робочому тижні, встановленому у тому числі для позивача на підприємстві згідно наказу від 21.04.2015 року № 107 (а.с.25) і, таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає 30646,40 грн. (251,20 грн. х 122 дні). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 60086,61 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст.ст.32, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial