Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив змінити розмір аліментів на утримання його дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], визначений судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року, з 1/3 частки від його загального щомісячного заробітку (доходу), на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказував, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2006 року, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року. Сторони мають двох спільних зазначених дітей. Судовим наказом з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Але у 2016 році він уклав інший шлюб і у нього утворилася нова родина, в тому числі 01 грудня 2016 року народилась донька [PERSON], яка також перебуває на його утриманні. Посилаючись на те, що з народженням третьої дитини його матеріальний стан змінився та значно погіршився, просив змінити спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму в розмірі 3000,00 грн. на обох дітей щомісяця. Ухвалою судді від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що з часу призначення йому аліментів змінилися обставини та виникли підстави для їх зміни, а саме: утворення нової сім'ї, наявність заборгованість зі сплаті аліментів, яка виникала не з його вини, та народження третьої дитини, яка перебуває на його утриманні. Також вказував, що однією з підстав для звернення до суду з цим позовом є те, що, на його думку, відповідачка не раціонально та не за призначенням використовує кошти, які він сплачує як аліменти, на утримання їх дітей. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, вказала, що кошти, які надає її колишні чоловік, витрачаються нею виключено на користь дітей і їх інтересів, а зміна способу стягнення аліментів призведе до їх зменшення, хоча коштів на утримання дітей ледь вистачає на їх нормальне забезпечення. Вислухавши в судовому засіданні пояснення та посилання позивача та відповідачки, дослідивши та проаналізувавши докази справи, суд встановив наступне та прийшов до таких висновків. Сторони з 04 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання вказаних їх двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав законної сили і платник аліментів (боржник) його не оскаржував. Згідно частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати при собі й зміну способу їх присудження, що підтверджується правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Із системного аналізу положень закону, виписаних в статтях 182 та 192 СК України, вбачається, що підставою для зміни розміру аліментів чи зміну способу їх присудження є наявність у платника аліментів однієї з підстав, визначених останньою статтею. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на зміну свого сімейного положення одруження та народження третьої дочки від нової дружини. Дійсно, 01 грудня 2016 року народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 257843, виданого 13 грудня 2016 року Інгульським районним у місті відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому зазначено її батько [PERSON], мати [PERSON]. Тобто третя дочка [PERSON] народилася ще в період його перебування позивача з відповідачкою у шлюбі. Також, згідно зі свідоцтвом про народження серії І-ФП № 136476, виданого тим же органом реєстрації 07 квітня 2017 року, в цей же день між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Таким чином присудження аліментів з [PERSON] за судовим наказом від 20 вересня 2017 року відбувалося вже після його нового одруження позивача та народження у нього третьої дочки. Тобто на час постановлення судового наказу про стягнення аліментів існували такі обставини як зміна сімейного положення та зміна матеріального стану у виді його обов'язку по утриманню третьої дочки, в виходячи з цього підтверджені підстави для задоволення позову відсутні. Як при постановленні судового наказу, так і на час розгляду цієї справи, він мав постійну та офіційну роботу, а така обставина як наявність заборгованості за аліментами, яку він вимушений був погашати, не може бути такою підставою для задоволення його позову, оскільки таке матеріальне зобов'язання у нього виникло саме на підставі судового наказу. Докази, надані позивачем у виді характеристики на дітей, документи про купівлю їм одягу та інших предметів, необхідних для навчання і розвитку, а також їх спільні фотознімки не підтверджують обґрунтування його позову, а вказують на його участь у вихованні та утриманні дітей. При цьому суд відмічає, що позивач своїм позовом фактично мав на меті зменшити розмір аліментів, який він сплачує, пояснивши у судовому засіданні, що у разі задоволення позову, розмір аліментів буде зменшено приблизно на 1500 грн. щомісячно. Але і для цього потрібно представити суду докази на існування обставин, викладених у ст. 192 СК України, чого ним вчинено не було. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed