Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом (ціна позову 63386грн.) посилаючись на те, що 22 вересня 2009 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO] (колишня Колгоспна), 15-А, Хмельницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Громадській, 15-А, м.Дунаївці Хмельницької області. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], заповіт від 27 вересня 2005 року посвідчений секретарем Січинецької сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №155, є не зміненим та не скасованим. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла звернувшись з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини в установлений строк, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину немає. 22 жовтня 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON], а саме будинку, який їй належав, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: місто Дунаївці, вулиця Громадська, будинок за номером пятнадцять А, Дунаєвецького району Хмельницької області, що належав [PERSON], яка померла 22 вересня 2009 року, у звязку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Те, що померла [PERSON] набула право власності на житловий будинок підтверджується дозволом Дунаєвецької міської ради про відвід під будівництво земельної ділянки, дозволом на виконання робіт, планом земельної ділянки, проектом житлового будинку, а також поетажним планом будинку, відомістю внутрішніх замірів житлового будинку, а також оціночним актом житлового будинку. Відповідно до довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» від 23.10.2017 року №115 за [PERSON] нерухоме майно не зареєстроване та свідоцтво про право власності не видавалося. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому звертається до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності та вказав про визнання позову. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22 вересня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно копії заповіту від 27 вересня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №155 та посвідчено секретарем Січинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області видно, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка в звязку з одруженням 18.02.2017р. зміна дошлюбне прізвища [PERSON] на [PERSON]. Позивачка є спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину, що підтверджується Інформаційними довідками із спадкового реєстру від 01.11.2017 року за №49696430 та №49696437, відповідно яких вбачається, що після смерті [PERSON] державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори 24.03.2010 року заведено спадкову справу №215-10 за номером у спадковому реєстрі №49081960 . До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Громадській, 15-А, м.Дунаївці Хмельницької області. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований в м.Дунаївці вул.Громадська, 15-А, який залишився після смерті 22 вересня 2009 року [PERSON] на імя позивачки в звязку з тим, що у останньої відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Відповідно до абзацу 2, 3 п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що згідно рішення №209 від 12 грудня 1973 року виконавчого комітету Дунаєвецького міської ради «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки [PERSON], останній надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під №15-А по вул. Колгоспній в м.Дунаївці Хмельницької області та надано дозвіл на будівництво будинку до грудня 1976 року. 05 січня 1998 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,10 га, яка розташована в м.Дунаївці по вул. Колгоспна, 15-а та призначена для обслуговування житлового будинку. Згідно довідки, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» № 115 від 23 жовтня 2017 року в м.Дунаївці по вул.Громадська (колишня Колгоспна) за [PERSON] нерухоме майно не зареєстровано та свідоцтво про право власності не видавалося. Судом встановлено, що [PERSON] Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» в 1975 році складено технічний паспорт на жилий будинок, в якому зазначено поетажний план будинку, зроблено оціночний акт житлового будинку №1, в якому зазначено, що рік забудови 1975, технічний опис будівництва споруд домоволодіння, ескіз поетажного плана, відомість внутрішніх та журнал зовнішніх замірів та видано домову книгу, де [PERSON] вказана власником будинку житловою площею 36,1 кв.м, що підтверджується дослідженою, як письмовий доказ інвентарною справою, копією технічного паспорту та домової книги. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте, померла [PERSON]. належним чином своє право власності в БТІ не оформила. Однак вищезазначені матеріали свідчать, що померла за життя набула право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться в м.Дунаївці по вул.Громадська, 15-А Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22 вересня 2009 року.

Outcome: approved