Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

25 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 березня 2001 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та на її утриманні. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. З вересня 2013 року вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. А з грудня 2013 року позивач з сином переїхали жити окремо. Примирення не можливе, оскільки відповідач проживає окремо і має намір створити іншу сім'ю. Також, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки він є малолітнім. В добровільному порядку сплачувати аліменти відповідач не бажає, що і слугує підставою для звернення позивача із позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути із нього аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частки з усіх його видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Додатково пояснила, що вони намагалися примиритися але все даремно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, просив суд розірвати шлюб та стягнути аліменти. Додатково пояснив, що це навпаки він намагався зберегти сім'ю але марно, вважає, що у позивача з'явився інший чоловік. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 17 березня 2001 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 15 травня 2002 року, актовий запис 51 (а.с. 4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 2001 року, актовий запис 388 (а.с. 5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON], позовні вимоги в цій частині визнає в повному обсязі, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню малолітньої дочки і вважає, що заявлена позивачем частка є обґрунтованою та відповідатиме матеріальному становищу сторін та інтересам малолітньої дитини. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved