Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

25 серпня 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] - відповідач за позовом - звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 31.12.2010 року згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] своїм підписом у вказаній анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява без номеру від 31.12.2010 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просив стягнути із [PERSON] станом на 28.04.2020 року заборгованість в сумі 135 456,27 грн., з яких: 676,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 134 780,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 31.12.2010 по 31.01.2019 року, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У встановлений судом строк, відповідач [PERSON] подав пояснення, які мають ознаки відзиву, де висловив свою незгоду з позовними вимогами. Заборгованість по договору не заперечував, але вказував, що її розмір значно менший. Відповідач зауважував тому що банк звернувся до суду поза межами строку позовної давності. Таким чином, прохав у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У встановлений судом строк, позивач відповіді на відзив не подав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.12.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. За його умовами відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 9). На виконання умов договору відповідач отримав платіжну картку «кредитка «Універсальна» № [NUMBER] (а.с.8). Умови кредитування сторонами погодженні, про що свідчить підпис позичальника [PERSON] (а.с.10). Взяті на себе договором зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Стороною позивача подано розрахунок, згідно якого станом на 31.07.2020 року відповідач має заборгованість по кредитному договору у розмірі 192 591,73 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредита - 676,02 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 189 720,87 грн; заборгованість за пенею -2194,84 грн.. Разом з тим, позивач диспозитивно розпорядився своїми правами та бажає стягнути лише частину відсотків за користування кредитом (за період з 31.12.2010-31.01.2019) - 134780,25 грн та заборгованість за тілом кредиту - 676,02 грн. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підтвердження позовних вимог, позивачем долучено довідку про список кредитних карт виданих позивальнику на виконання умов договору, де зазначено лише одну карту з № [NUMBER] відкриту 31.12.2010 року з терміном дії по 04/14 (а.с.8). Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень у цивільній справі N 691/699/16-ц виходив з того, що закінчення терміну дії картки є закінченням строку кредитування (постанова від 20.06.2018 року). Вказані висновки також відповідають правовій позиції висловленій ВСУ під час розгляду справи № 6-167цс14, а саме строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Таким чином, у даній справі строк кредитування спливав у останній день квітня 2014 року, тобто 30.04.2014 року. Закінчення строку кредитування, зумовлює виникнення обов`язку у позичальника повернути кредит у повному обсязі. Відповідачем не заперечується отримання кредиту та наявності по ньому заборгованості. За таких обставин, вимога позивача про стягнення тіла кредиту в розмірі 676,02 грн. грунтується на законі та підлягає до задоволення. Вирішуючи по суті вимогу про стягнення відсотків по договору, суд враховує висновки Верховного Суду. У постанові від 28.03.2018 року по справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналізуючи розрахунок заборгованості, судом вбачається, що в межах строку кредитування в якості відсотків за користування кредитом нараховано 467,33 грн. Решта ж відсотків, була нарахована вже поза межами строку дії картки, тобто в той час коли кредитодавець уже втратив право здійснювати відповідні нарахування по договору. Тому на переконання суду, стягненню на користь позивача підлягають відсотки лише в розмірі 467,33 грн. Доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку позовної давності не є переконливими та суперечать матеріалам справи. Розрахунком заборгованості та випискою по рахунку підтверджується періодичне внесення коштів власником картки на відповідний картковий рахунок (операції від 28.04.2017 на суму 2 000,00 грн., 30.06.2017 на суму 1990,00 грн, 07.09.2017 на суму 500,00 грн) (а.с.45). Вказані дії є свідченням визнання боржник своїх зобов`язань по договору, що в свою чергу є обставиною яка перериває строк позовної давності (ч.1 ст. 264 ЦК України). При перериванні строку позовної давності його обрахування починається з початку (ч.3 ст. 264 ЦК України). Банк звернувся з відповідним позовом до суду 25.08.2020 року. Оскільки трьохрічний строк позовної давності на момент звернення не сплинув, тому права позивача підлягають судовому захисту. Таким чином, за наслідками судового розгляду, суд дійшов переконання про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 1 443,35 грн, що складається з тіла кредиту 676,02 грн та заборгованості по відсоткам в розмірі 467,33 грн. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з частковим задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 17,74 грн. судових витрат, розмір яких пропорційний розміру задоволених вимог.

Outcome: approved