Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

26.03.2021 р. представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.\~С.№ 16509 від 29.01.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінанс Інновація»заборгованості\~в розмірі\~11300,00грн.,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що виконавчий\~напис вчинений\~у порушення\~вимог чинного\~законодавства та\~порядку вчинення\~нотаріальних дій.\~Ствердив,\~що відповідач не надсилав позивачу жодних вимог чи повідомлень, при цьому вважає, що сума заборгованості не є безспірною. За таких обставин просить позов задовольнити та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 30.03.2021 р. залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк 10 днів для усунення недоліків. Ухвалою суду від 30.03.2021 р. заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою від 09.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 12.05.2021 року з повідомленням сторін, яке було відкладено, востаннє, на 11.10.2021 р. у зв`язку із не виконанням ухвали суду від 12.07.2021 року про витребування документів у приватного нотаріуса Горай О.С.. При цьому, сторони скористались своїми правами визначеними ст. ст. 178-179 ЦПК України, зокрема: 06.05.2021 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі; 12.05.2021 р. представник позивача подав відповідь на відзив у якому просив позов задовольнити. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві зазначив щодо можливості розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти позову заперечив та просив повністю відмовити у задоволені позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. Ухвалу Червоноградського міського суду від 12.07.2021 р. про витребування доказів не виконав, проте надав повідомлення про відсутність можливості подати докази у справі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфименко Д. О. про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. 19 березня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем укладено договір позики №190319-5146-1, шляхом заповнення заяви на сайті Товариства, підписання договору та прийняття умов шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивачу Товариством у безготівковій формі за реквізитами платіжної картки, які були надані споживачем з метою отримання кредиту перераховано суму кредиту у розмірі 3000,00 грн., строком на 30 днів. 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 16509, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінанс Інновація»заборгованість в розмірі 11300,00 грн. 17 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфименко Д. О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64535570 з виконання виконавчого напису № 16509, виданого 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем кредитний договір, який був наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №\~\~158/2157/17. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд вважає, що немає необхідності давати оцінку іншим доводам позивача. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги те, що суду не надано доказів на підтвердження того, що приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надавались документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а відтак такий не підлягає виконанню. З огляду на викладені факти й міркування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання судових витрат у справі, слід зазначити таке. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності\~до ч.8\~ст.141\~ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц,\~аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.\~ Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). 19.08.2021 р. представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та просить тягнути з відповідача 4500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 908, 00 грн. судового збору. 31.08.2021 р. представник відповідача подав заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що представником позивача не долучено до матеріалів справи детального опису понесених витрат, крім того не долучено доказів про оплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500грн. Так, на підтвердження виконаних робіт представник позивача долучив: договір № 15/03/21 від 15.03.2021 р. про надання правової допомоги, ордер серії ВС №1066530 на надання правничої (правової) допомоги позивачу та Додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичних послуг від 15.03.2021 р. з тарифами на правову допомогу. Разом з тим, ні позивачем, ні його представником не долучено доказів про оплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не доведено тих обставин, що позивач такі витрати поніс. В порядку виконання ухвали суду від 30.03.2021 р. про залишення позовної заяви без руху, позивачем сплачено у даній справі судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією Акціонерного банку «Південний» № ПН725 від 06.04.2021 р.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved