Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

25.01.2016 року позивач [PERSON]\~ звернувся до суду з позовом до [PERSON], який був уточнений 31.08.2016 року, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 березня 2015 року на утримання дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та сина -[PERSON], [INFO], з 2000 грн. щомісяця на розмір 1/3 частини заробітку (доходу), до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти виплачувати матері дітей [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення з даним позовом до суду, щомісячно. В обгрунтування своїх вимог\~ позивач зазначає, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13 березня 2015 року по цивільній справі № 584/179/15-ц, стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 лютого 2015 року. На підставі вказаного вище судового рішення, Путивльським районним судом Сумської області за заявою [PERSON] був виданий виконавчий лист. Відповідач звернула до виконання виконавчий лист шляхом подання відповідної заяви до відділу державної виконавчої служби, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, не зважаючи на те, що позивач щомісячно перераховуэ присуджену судом суму грошових коштів. Під час розгляду вказаної вище цивільної справи предметом розгляду якої було стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, він особисто направив на адресу суду відповідну заяву про те, що не заперечуэ проти стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 2000 грн., що випливає з тексту описової частини рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 березня 2015 року по цивільній справі № 584/179/15-ц. Позиція позивача, як батька, була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачем щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання наших спільних малолітніх дітей. На той час, окрім постійного місця роботи позивача в установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді керівника автогосподарства провідного водія, він отримував крім офіційної заробітної плати ще і додатковий дохід, якого було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, але й своїх неповнолітніх дітей, і він готовий був сплачувати 2000 грн. як аліменти на матеріальне та духовне забезпечення своїх дітей, про що відкрито заявив суду, шляхом направлення відповідної заяви, у такий спосіб визнавши позов та розмір аліментів, яких просила стягнути мати дітей. Після того, як 13 березня 2015 року Путивльським районним судом Сумської області по цивільній справі № 584/179/15-ц року було ухвалено рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей, останній добровільно сплачував протягом 9-х місяців підряд аліменти в розмірі 2000 грн., шляхом перерахування на банківську картку та готівкою, як і було визначено та встановлено судовим рішенням. Проте, з грудня 2015 року позивач втратив свій додатковий дохід і з цього часу по день звернення до суду отримує лише офіційну заробітну плату, яка не є достатньою для утримання не лише себе, але й своїх дітей. Матеріальний стан позивача на час звернення до суду не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів. Позивач не отримує іншого додаткового доходу, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені судовим рішенням. Крім того, позивач не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. При цьому, допомагає своїм батькам - пенсіонерам та винаймає житло. Позивач\~ в судове засідання не зявився, надав заяву, де позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що [PERSON] О. післяухвалення рішення судом, на прохання [PERSON] не подавала виконавчий лист до державної виконавчої служби, оскільки він обіцяв в добровільному порядку виплачувати алімети на дітей в розмірі 2000 грн. в місяць і дійсно протягом 5-ти місяців - з березня по липень 2015 року [PERSON] виплачував визначену судом суму аліментів, а починаючи з кінця липня і по грудень 2015 р., тобто протягом 4-х місяців, він взагалі припинив будь-які виплати, хоча працював, мав постійну заробітну плату і знав про свої зобов'язання щодо виплати аліментів на 2-х дітей, які були покладені на нього рішенням суду. За період з кінця липня по кінець грудня 2015 р.,він повинен був виплатити [PERSON] аліменти в розмірі 10 064.51 грн.. але оскільки він ухилявся від виплати аліментів протягом 4-х місяців, тому хоча і тільки в грудні 2015 р. за виконавчим листом з нього примусово було стягнуто 1771.70 грн. заборгованість по виплаті аліментів за 2015 рік становила 8292,81 грн., яка до часу розгляду справи не погашена Оскільки після винесення судом рішення про стягнення аліментів 25.02.2015 р. у позивача не змінилося ні матеріальне, ні сімейне становище, інших дітей, крім спільних, у нього немає, як немає і інших утриманців, то в зв'язку з цим на теперішній час у нього відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на 2-х дітей, визначених за рішенням суду. Не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що він зараз не отримує додатковий дохідЮякий він нібито отримував в 2015 році. Ніяких доказів отримання додаткового доходу чи припинення отримання такого доходу позивачем суду не надано. Як на момент ухвалення судом рішення, так і на час розгляду даної справи позивач працює в Сумській філії ПАТ КБ «Приватбанк» керівником автогосподарства і як вбачається з довідки-розрахунку Жовтневого відділу ДВС м. Дніпропетровська, в квітні 2016 р. з нього були стягнуті аліменти в розмірі більше 2 000 грн., а саме: з врахуванням заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 2203,64 грн., що становить 50% його щомісячної заробітної плати і свідчить про збільшення його заробітку. Спільні з позивачем діти є малолітніми, вони потребують матеріальної допомоги та утримання, оскільки ніяких доходів у них немає. [PERSON] 11 років, вона навчається в:5-му класі Сумської загальноосвітньої середньої школи №22. Сину [PERSON] 9 років, він навчається в 4-му класі Сумської загальноосвітньої середньої школи №22. Відповідач щомісячно сплачує грошові кошти за харчування обох дітей в школі, що складає приблизно по 100 гри. на кожну дитину. Крім того, мати купує дітям все необхідне для навчання в школі, забезпечує їх одягом, взуттям, харчуванням та іншими необхідними [PERSON] займається в зразковому ансамблі сучасного та естрадного танцю «Візаві» і відповідач щомісяця сплачує по 160 грн. на розвиток колективу, а також несе всі витрати за участь дитини у місцевих, виїзних фестивалях, конкурсах, майстеркласах.Син займається в футбольному центрі «Барса» і відповідач несе витрати за участь дитини в місцевих виїзних змаганнях, турнірах, а також в оздоровчих таборах. Позивач, як батько дитини, також повинен приймати участь у витратах на розвиток здібностей дітей на заняття ними спортом, танцями. Позивачем не надано доказів надання батькам щомісячної матеріальної допомоги. Оскільки позивачем не надані докази в обгрунтування своїх позовних вимог, то його позов про зменшення розміру аліментів на утримання 2-х малолітніх дітей, визначених рішенням суду, не підлягає задоволенню. Відповідач вважає, що у позивача є реальна можливість виплачувати аліменти на утримання 2-х дітей розмірі по 1000 грн. на кожного, оскільки цей розмір не перевищує 50% його офіційної заробітної плати. Суд вислухавши думку відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 лютого 2015 року(а.с.6). Сума отриманого доходу [PERSON] за період з 01.07.2015 по 31.12.2015 року становить 27403, 44 грн., середньомісячний розмір нарахованої заробітної плати становить 4567,24 грн.(а.с.7). Сума отриманого доходу [PERSON] за період з 0101.2016р. по 30.04.2016 року становить 19389,88 грн., середньомісячний розмір нарахованої заробітної плати становить 4847,77грн., стягнуто аліментів за цей період 7804,46 грн.(а.с.7). Сума отриманого доходу [PERSON] за період з 01.05.2016 по 31.10.2016 року становить 39405, 39 грн., середньомісячний розмір нарахованої заробітної плати за цей період становить 6567,56 грн.,розмір сплачених аліментів становить за цей період становить 15860,72грн. Відповідно до довідки від 10.05.2016 року № 88, виданої «Сумською обласною дитячо-юнацькою спортивною школою «Футбольний центр «Барса»», участь [PERSON], [INFO], в місцевих та виїзних змаганнях, турнірах, а також оздоровчих літніх таборах здійснюється за рахунок матері.(а.с44) Згідно довідки від 05.05.2016 року № 27, виданої Сумським клубом спортивного танцю « ВІЗАВІ», [PERSON] дійсно займається у Зразковому ансамблі сучасного та естрадного танцю «Візаві» та її мати [PERSON] щомісяця сплачує внески на розвиток колективу. Участь дитини у місцевих та виїзних фестивалях, конкурсах, майстер класах здійснюється за рахунок батьків. (а.с.45) Відповідно до довідкирозрахунку від 06.05.2016 року № 6896/22, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.05.2016 року складає 8488,35 грн. Згідно довідки від 13.05.2016 року № 61, виданої КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 22, [PERSON] навчається в 5-му класі та харчується з батьківською доплатою в розмірі 5 грн. в день(а.с.49). Відповідно до довідки від 13.05.2016 року № 60, виданої КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 22, [PERSON]. навчається в 4-му класі та харчується з батьківською доплатою в розмірі 5 грн. в день(а.с.50). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в справі від 05.02.2014р. «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи , що матеріальне становище позивача змінилося, а саме те , що у нього відсутній додатковий дохід , який він отримував на час розгляду позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 2000 грн. щомісяця, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволеню частково, а розмір стягуваних з позивача аліментів належить зменшити до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набуття рішення законної сили.

Outcome: partial