Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

26 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з 27 вересня 1991 року по 01 квітня 2011 року працювала у ВАТ «Содовий завод» м. Словянська. 22 вересня 2003 року на підставі посвідчення комісії по трудовим спорам № 414 вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 738,27 грн. Посвідчення було своєчасно надане до Державної виконавчої служби в м.Слов'янську та взяте на виконання, але до цього часу рішення комісії по трудовим спорам не виконане. 24 січня 2013 року позивачем було одержано лист №11-05-00801 від [PERSON] Державного майна України в Донецькій області в якому зазначається, що станом на 01.01.2013 року в Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду. 18 жовтня 2013 року одержана відповідь, з якої вбачається, що Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 25 грудня 2015 року з ВАТ «Содовий завод» стягнено на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 103 299,84 грн. До цього часу рішення суду не виконане. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Содовий завою» на 100% є державним підприємством, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність [PERSON] державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 738,27 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час, дату і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 13). Представник відповідача [PERSON] державного майна України, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про поштове відправлення. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач отримав посвідчення комісії по трудовим спорам №414 від 22 вересня 2003 року у якому зазначено, що позивачка має право на отримання від ВАТ «Содовий завод» належної заробітної плати у розмірі 738,27 грн (а.с. 4). Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2015 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 103 299,84 грн (а.с. 5-6). Відповідно до довідки, яка надана ліквідатором [PERSON] ПАТ «Содовий завод» від 15 лютого 2016 року № 01-23-43, рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25.12.2015 року по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 103 299,84 виконати не можливо. Через заборгованість перед кредиторами, у тому числі і заборгованості по заробітній платі в загальній сумі 70 млн. грн була порушена справа про банкрутство ВАТ «Содовий завод». Рішення судів, які прийняті тільки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, яка числиться за даними бухгалтерського обліку, визнаються, а у іншій частині не визнаються. В ситуації, що склалася рішення судів в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство можуть бути прийняті к виконанню, тільки після проведення аукціону з продажу майна, який у теперішній час готується к проведенню продажу майна по частинам (лотам) Товарною біржею «Феміда», яка уповноважена проводити торги. Крім того, у відношенні ВАТ «Содовий завод» відкрита ліквідаційна процедура. Отже, ВАТ «Содовий завод» після проведення аукціону(торгів) може приймати будь-які міри з погашення заборгованості і тільки по дійсним вимогам в ліквідаційній процедурі (а.с. 7). Постановою Господарського суду в Донецькій області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого [PERSON]. Проте, суд не може погодитися з доводами позивача про те, що [PERSON] Державного майна в Україні має нести субсидіарну відповідальність за дії ВАТ «Содовий завод» з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. У відповідності до\~ст. 63 ЦК України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти державне підприємство, що діє на основі державної власності. Частиною 1\~ст. 176 ЦК України\~передбачено розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі [PERSON] Державного майна України (п.1.1 Статуту). З врахуванням викладеного, слід дійти до висновку, що [PERSON] Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод». Посилання позивача на ст.619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобовязання, якого між сторонами не існувало. У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у суду немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed