overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

26 листопада 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №9. Від шлюбу у них є син [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у них не склалось так як вони мають різні характери, звички, темпераменти та погляди на життя, що призвело до розпаду сім'ї та окремого проживання. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] [INFO], зареєстрований 26.11.2010 року у виконавчому комітеті Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №09. В судове засідання позивач не з'явився, однак звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, з поданих відомостей вбачається відсутність між сторонами спору з приводу спільного майна та місця проживання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~26\~листопада 2012\~року між\~позивачем та\~відповідачем [PERSON]\~був укладений\~договір №\~б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 39169,76 грн., з них: заборгованність за кредитом 2922,61 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 33905,73 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1841,42 грн., всього загальна сума заборгованості склала 39169,76 гривень. Тому, представник позивача просить розглянути справу та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 листопада 2012 року в розмірі 39169,76 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, про причину неявки не повідомив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ст.1054 ЦК України, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 26 листопада 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 39169,76 грн., з них: заборгованність за кредитом 2922,61 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 33905,73 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1841,42 грн., всього загальна сума заборгованості склала 39169,76 гривень. Задоволення позову, згідно ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

26 листопада 2012 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська із позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Луганської філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»про визнання договору недійсним. 03 грудня 2012 року ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено попереднє судове засідання на 13 грудня 2012 року. 23 квітня 2014 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] (довіреність від 07.03.2012 року) в якій вона просила позов залишити без розгляду. Дослідивши матеріали справи і подану заяву, суд вважає за можливе її задовольнити. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Підстав для відмови у задоволенні вимог заяви представника позивача [PERSON] судом не встановлено, а тому позов слід залишити без розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

26 листопада 2012 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. 09 вересня 2013 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення відмовлено. 25 грудня 2013 року була подана апеляційна скарга ПАТ КБ «Приват Банком». Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року дана цивільна справа повернута до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України в місячний строк. Сторони у судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 09 вересня 2013 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення відмовлено. Як вбачається з резолютивної частини вищевказаного рішення, питання щодо виселення судом не вирішено, хоча в мотивувальній частині рішення висновки з цього питання наявні. Згідно п.1 ч.1 статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Відповідно до ст. 10 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. За таких обставин, суд вирішуючи питання стосовно позовної вимоги щодо виселення, вважає за необхідне доповнити рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення наступним: «В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення та виселення - відмовити.». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

26 листопада 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 1995 році зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей. З вересня 2011 року вони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачкою розпалася та примирення між ними неможливе, крім того, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб з позивачем. Відповідно до свідоцтва про шлюб, шлюб між сторонами зареєстрований 11 листопада 1995 року Киселівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 8. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Гаврилюк (а.с.6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог заявник [PERSON] посилався на те, що з 1991 року він проходив навчання у Дніпропетровському коледжі автоматики та телемеханіки, у 1995 році закінчив повний курс навчання за спеціальністю: технічне обслуговування та ремонт побутової радіоелектронної техніки. Після закінчення навчання, Дніпропетровським коледжем автоматики та телемеханіки 31 травня 1995 року йому був виданий Диплом молодшого спеціаліста серія [NUMBER], реєстраційний № 281, з відповідним додатком. В 2013 році, при підготовці документів до вступу до Академії митної служби України, він виявив, що в Дипломі молодшого спеціаліста він помилково зазначений по батькові як [PERSON], що є приводом звернення до суду. В зв'язку з наведеним, заявник [PERSON] просив суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - Диплома молодшого спеціаліста серія [NUMBER], реєстраційний № 281, з відповідним додатком, виданого 31 травня 1995 року Дніпропетровським коледжем автоматики та телемеханіки на ім'я [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Академії митної служби України в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України, заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Судом встановлено, що 31 травня 1995 року Дніпропетровським коледжем автоматики та телемеханіки заявнику був виданий Диплом молодшого спеціаліста серія [NUMBER], реєстраційний № 281, з відповідним додатком. В дипломі з додатком заявник помилково зазначений як [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, у правовстановлюючому документі при його виготовленні була зроблена помилка в написання прізвища, тому його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 березня 2012 року дав в борг відповідачам [PERSON], [PERSON] 500 доларів США, 710 Євро та 5000 грн. з кінцевим терміном повернення до 01 травня 2012 року про, що останні написали розписку. Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] добровільно не повернули борг, тому звернувся до суду. Вважає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь 16668 грн. боргу. Також просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечує щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. По поясненнях відповідача [PERSON] (дружини відповідача [PERSON].), останній визнає позов в повному обсязі. Як зазначено в ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення боргу, суд позов задоволює та стягує з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 16668 грн. боргу за договором позики. Також до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає по 114,70 грн. з кожного сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання свого сина [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що він страждає на стійке хронічне психічне захворювання, у зв'язку з чим його було визнано інвалідом першої групи, а тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. У зв'язку з наведеним просить, визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставецької сільської ради зазначив, що [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши опікуном його матір. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на стійке хронічне психічне захворювання та пербуває на диспансерному обліку у психіатра Старосинявської ЦРЛ з дитинства, внаслідок чого являється інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0165092 від 17.09.2013 року та довідкою Старосинявської ЦРЛ №1339 від 10.12.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 239 ЦПК України, ухвалою Старосинявського районного суду від 30.12.2013 року була призначена по справі судово - психіатрична експертиза, за результатами якої, згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 52 від 06.02.2014 року, наданого Хмельницькою обласною психіатричною лікарнею №1, [PERSON], [INFO], страждає вродженим недоумством у вигляді глибокої розумової відсталості зі значними поведінковими розладами, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Разом з тим, згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Заставецької сільської ради №23 від 18.02.2014 року, Заставецька сільська рада просить у разі визнання судом [PERSON] недієздатним, призначити над ним опікуном його матір [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду с позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину. У судовому засіданні позивач позов підтримав та показав суду, що відповідач є чоловіком його померлої доньки, від даного шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON]. На теперішній час відповідач відбуває покарання за вироком Гірницького районного суду м. Макіївки від 20 жовтня 2011 року у вигляді позбавлення волі до 7 років 3 місяців. На підставі рішення Макіївської міської ради від 23 жовтня 2013 року він призначений опікуном дитини. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу, враховуючи, що з відповідача не провадяться утримування по виконавчим документам. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до судового доручення був сповіщений належним чином про розгляд справи, відповідно до його заяви просив дану справу розглянути за його відсутність, позов визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по втримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла у віці 28 років. Відповідно до рішення Макіївської міської ради № 1114/1 від 23 жовтня 2013 року над малолітньою [PERSON], [INFO], призначено опікуна [PERSON]. У судовому засіданні було встановлено, що малолітня дитина мешкає разом зі своєю дідом - позивачем по справі, який також є її опікуном, та перебуває на його утриманні. За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, з відповідача на його користь слід стягнути аліменти на утримання дитини, розмір аліментів в дольовому співвідношенні до заробітку відповідача визначений вірно - 1/4 частина, з урахуванням його матеріального стану. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 16 жовтня 2010 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося, через різні погляди на життя та різні характери. З 2013 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що для відповідача даний шлюб є третім, він порушував подружню вірність та в даний час проживає з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved