Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

26.09.2019 р. адвокат Кондрашов Г.Г., який діє від імені [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради в особі служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в якому просить: позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що сторони не проживають разом протягом тривалого часу. З 2017 року відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання сина в цілому. Перестав піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Дитина повністю перебуває на утриманні матері. Як стало відомо позивачу, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Із отриманих представником позивача відомостей вбачається, що лікуванням дитини батько не цікавиться, Центр розвитку дитини жодного разу не відвідував, має заборгованість по аліментам 35254,35 грн., яка збільшується, оскільки аліментні платежі ігноруються. На думку позивача, такі дії відповідача свідчать про наявність вини у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, а відтак здійснити інші засоби захисту прав неповнолітнього та вплинути на [PERSON] , який неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, окрім як позбавити відповідача права на виховання [PERSON] , захисту його інтересів не можливо. 11.10.2020 року по даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 25.11.2019 року витребувано з Миколаївського обласного наркологічного диспансеру інформацію: чи перебуває [PERSON] , [INFO] на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. 11.02.2020 до суду надійшла відповідь КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я». 22 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. До судового засідання представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву до суду не надіслав. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини не проживають разом, дитина проживає з матір`ю. Згідно відповіді завідувача Центру розвитку дитини «Казка» [PERSON] , [PERSON] з вересня 2017 року по травень 2019 року, двічі на тиждень на постійній основі відвідував Центр розвитку дитини «Казка». за цей період дитина відвідувала Центр разом з мамою або з бабусею, або з дідусем. За два навчальні роки батько ніколи не виявляв цікавості щодо розвитку сина і не спілкувався з вихователем. Згідно відповіді КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 31.07.2019 р., дитина [PERSON] з 2014 р. спостерігається сімейним лікарем [PERSON] і за цей період дитина відвідувала лікаря разом з мамою, батько ніколи не цікавився здоров`ям та фізичним розвитком сина. 29.08.2018 р. постановою державного виконавця заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №57074384 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.07.2019 заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2019 складає 38254,35 грн. Відповідно до відповіді заслуженого тренера України Президента обласної федерації карате [PERSON] , [PERSON] є членом ГО «Дитяча ліга кіокушин карате Миколаївської області», батька дитини з сином він не бачив. Відповідно до інформації директора Миколаївської спеціалізованої І-ІІІ ступенів школи №22 з поглибленим вивченням англійської мови з 1 класу, [PERSON] навчається у цій школі з 01.09.2019 р. у 1-Б класі. За письмовою інформацією класного керівника, батько до школи не з`являвся жодного разу, не цікавився думкою школи про успішність дитини, її розвитком, взаємовідносинами з однолітками. Мама [PERSON] виконує свої батьківські обов`язки. Відтак, встановлено, що батько дитини - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичним доглядом, спілкування з сином не підтримує. При цьому, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Отже зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Окрім цього встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на наркологічному обліку з 2017 року (довідка КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 10.02.2020 № 482). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 30.03.2020 № 1721/02.0201-22/25/14/20, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини, [PERSON] , [INFO] . Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved