Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

26 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з осені 2009 року, в наслідок чого у нас народилась [INFO] дочка [PERSON], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує не те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її в скрутний матеріальний стан. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн., щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає, бажає приймати участь в утриманні дитини та згоден на стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно. Просить суд розглядати дану справу без його участі. Враховуючи думку сторін щодо позову, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із пояснень сторін встановлено, що вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з осені 2009 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Як вбачається з довідки від 25 березня 2015 року, виданої директором ПП «Жилфонд-279», [PERSON] зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстрована та проживає її неповнолітня дочка [PERSON], 2010 року народження. Відповідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частки від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши у сукупності докази по справі, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно до повноліття дитини. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовий збір позивачем не сплачувався на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» . Таким чином, у відповідності до ст.79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved