Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

26 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь кошти на відшкодування витрат по утриманню квартири в сумі 3307,43грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2012р. шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. 27.06.2012р. рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідачка періодично проживала у вказаній квартирі, ночувала, тримала свої речі. З травня 2012р. по травень 2013 р. відповідачка жодного разу не сплатила за комунальні послуги. Особові рахунки між позивачем та відповідачкою на водопостачання, газопостачання, електропостачання не розділені, а по утриманню будинків та прибудинкової території та по опаленню та підігріву гарячої води розділені у червні 2013р. Відповідачка відмовляється брати участь у витратах на утримання квартири, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та просив їх задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2012р.. (а.с. 5) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2012р., яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вселено [PERSON] до вказаної квартири та встановлено порядок користування квартирою,що підтверджується копією судового рішення.(а.с. 6-7) Відповідно до вказаного рішення суду від 27.06.2012р. встановлено та не підлягає доказуванню згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач та відповідачка є власниками по 1/2 частини квартири кожний за адресою: [ADDRESS]. Закріплений у статті 13 Конституції України принцип вказує на обов'язок власника турбуватися про належне йому на праві власності майно. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання. Факт не проживання співвласника у будинку не позбавляє його обов'язку з утримання спільного майна. Доказів, які б підтверджували встановлення порядку утримання квартири чи наявності домовленостей між сторонами про порядок утримання квартири, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, кожен співвласник зобов'язаний нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Судом встановлено, що по особовому рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS] за період з травня 2012 р. по квітень 2013 року за послуги з опалення та ГВП сплачено на суму 3073,34 грн., що підтверджується копією довідки № 780 від 11.07.2013р.(а.с.8) За послуги водопостачання за адресою [ADDRESS], проведено оплату послуг в сумі 376,30 грн. за період з 01.05.2012р. по 01.05.2013р., що підтверджується розрахунком за особовим рахунком [NUMBER] від 18.07.2013р..(а.с.9) За послуги водовідведення за адресою [ADDRESS], проведено оплату в сумі 367,82 грн. за період з 01.05.2012р. по 01.05.2013р., що підтверджується розрахунком за особовим рахунком [NUMBER] від 18.07.2013р..(а.с.10) За послуги електоропостачання за адресою [ADDRESS], за період з травня 2012р. по травень 2013р.сплачено кошти в сумі 120,96 грн., що підтверджується розрахунком за особовим рахунком [NUMBER] від 15.08.2013р..(а.с.11) За послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з травня 2012р. по травень 2013р. за адресою [ADDRESS] сплачено 1562,72 грн., що підтверджується довідкою № 643 від 11.07.2013р.(а.с.12-14) Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно квитанцій, наданих позивачем, за період з травня 2012р. по травень 2013р. до Охтирського УЕГГ за послуги газопостачання сплачено грошові кошти на загальну суму 159,78 грн., що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи. Разом з цим,

Outcome: partial