Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

25.09.2019 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказує, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У належній їй квартирі зареєстровані вона і відповідач, який фактично не проживає у квартирі з 24 червня 2016 року, участі в оплаті послуг не приймає, його подальша реєстрація за вказаною адресою обмежує та звужує її права власника нерухомого майна. Ухвалою від 15.11.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 10.12.2019 розгляд справи було відкладено на 19.02.2020 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. У судовому засіданні 19.02.2020 було оголошено перерву для повторного виклику відповідача. Відповідач у судове засідання 25.03.2020 повторно не з`явився, судова повістка про виклик, направлена на адресу його реєстрації, повернута суду з відміткою про причини невручення: адресат відсутній. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Позивач у судове засідання 25.03.2020 не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. (вх.№5805 від 25.03.2020). Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №Т424 від 26.12.1997, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 20.06.2018, про що свідчить довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради вих.№4287 від 03.10.2019 (а.с.13). Проте відповідач [PERSON] не проживає у квартирі позивача з 24.06.2016 по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання від 23.08.2019 (а.с.9). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved