Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

26 грудня 2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи вимоги тим, що 05.05.2017 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 11/20 частину житлового будинку №44 по вул. Ломоносова в м. Фастові Київської області (належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом). Під час звернення позивачки до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після померлого чоловіка її було повідомлено, що на вищевказану частину житлового будинку накладено арешт. Звернувшись із запитом до відповідача, позивач отримала відповідь, що в ході перевірки відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень станом на день відповіді де боржником є [PERSON] на виконанні не перебувають та рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 06.08.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, серія 1-БК № 243694 (а.с.8). 05 травня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.05.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія I-ОК № 407321 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2001 року,[PERSON] належав житловий будинок №44 по вул. Ломоносова в м. Фастові Київської області, зареєстрований в реєстрі за №2086 (а.с.21). Після смерті [PERSON] на вищевказаний будинок відкрилась спадщина. Реалізовуючи свої спадкові права позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого чоловіка, однак\~ нотаріусом було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку тим, що на частину житлового будинку, що належить [PERSON], накладено арешт (а.с.10). Постановою Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 07.02.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-519 від 12.07.1995 року, виданого Фастівським міським судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку і до досягнення дитиною повноліття, накладено арешт на 11/20 частину будинку №44 по вул. Ломоносова в м. Фастові, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON] (а.с.20). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11-16) мають місце певні обмеження, а саме накладений\~ арешт на частину нерухомого майна [PERSON]. Відповідно до листа від 22.12.2017 року № 152824/17877 Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень станом на день відповіді, де боржником є [PERSON], на виконанні у Фастівському МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області не перебувають (а.с.18). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. За змістом ст. ст. 4, 5, ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як було встановлено, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], а тому позивач, як майбутня власниця цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно\~\~до ч.ч. 1,2,3\~ст.59\~\~ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Таким чином, арешт, накладений на частину майна [PERSON] порушує право власності [PERSON], яка є спадкоємцем після його смерті, та унеможливлює оформлення спадщини. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved