overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

24.12.2013 року позивачка звернулась до суду з дійсним позовом та просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з того приводу, що відповідач зловживає спиртними напоями, не проявляє інтересу та уваги до сім'ї, не допомагає вести господарство. Між ними виникали часто сварки та конфлікти, тому з вересня 2007 року вони спільно не проживають. Вважає, що їхня сім'я розпалась і примирення між ними не можливо і недоцільно. Спір про майно буде вирішуватися окремо. Сторони одружені з 08.09.1979 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №135. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх сина та дочку, які проживають самостійно. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі й наполягає на їх задоволенні, просить розглянути справу без її участі, про що подала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був сповіщений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача, за існуючими доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, суд признав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її не можливо, суперечки про розділ майна не існує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

24.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. На підтвердження своїх вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що 25 травня 2004 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з серпня місяця 2013 року. Діти знаходяться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дітей не досягнуто, участі в вихованні та утриманні дітей відповідач не бере. Інших дітей на утриманні відповідача немає. Утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що спільно не проживають з вересня 2013 року, за весь цей період він одного разу купував продукти харчування дітям, на даний час не працює, перебуває в центрі зайнятості на обліку. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про одруження, сторони 25 травня 2004 року зареєстрували шлюб. - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. - довідка видана виконкомом Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно проживають з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дітей, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

24.12.2013 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги у добровільному порядку. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовної заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів зазначив, що заявлений розмір не відповідає його матеріальному становищу та розмір аліментів залишає на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком зазначений [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з довідки про доходи від 23.01.2014 року відповідач [PERSON] працює водієм у Ф-ОП [PERSON] та отримує заробітну плату Оскільки відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає, що позов про стягнення аліментів заявлено обґрунтовано. Суд, з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України: матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також того, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу вважає, що аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку не відповідають матеріальному становищу відповідача. Інші обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України відсутні. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, та вважає за необхідне обмежити мінімальний розмір аліментів не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державний збір у розмірі 243 гривні 60 копійок в дохід держави. На підставі ст.ст. 180-184, Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 210, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

24.12.2013 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 10265,82 грн., а також судовий збір в сумі 229,40 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] 25.05.2007 року був укладений кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. /як зазначає позивач в позові/, а відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти та інші платежі, передбачені договором. Станом на 21.11.2013 року відповідач [PERSON] порушив умови договору, має прострочену кредитну заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. До судового засідання представник позивача не з'явився, в позовних вимогах представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 25.05.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №001-15180-250507 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з яким банк відкриває картковий рахунок, оформлює та надає в користування держателю картку, здійснює її обслуговування та відкриває держателю кредитну лінію в сумі 3000 грн., а позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах /а.с.5-6,7/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 21.11.2013 року, відповідно до якої всього заборгованість за договором станом на дату розрахунку складає 10265,82 грн., в тому числі: прострочене тіло кредиту - 10265,82 грн. /а.с.11-12/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

24.12.2013 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 3104,98 грн., а також судовий збір в сумі 229,40 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що між ТОВ «КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] 20.05.2008 року був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., а відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості та сплачувати інші платежі, передбачені договором. Станом на 21.11.2013 року відповідач [PERSON] порушив умови договору, має прострочену кредитну заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. До судового засідання представник позивача не з'явилась, в позовних вимогах просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судових засідань повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.05.2008 року між ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-15031-200508, згідно з яким Банк надає держателю кредит шляхом відкриття держателю відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2500,00 грн., а держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, зазначеними в тарифах /а.с.5-7/. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КБ «Дельта» виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договору, що вбачається з розрахунку станом на 2512.2012 року, відповідно до якої всього заборгованість за договором складає 3104,98 грн., в тому числі: тілу кредиту - 1156,00 грн., відсотки - 704,82 грн., комісії - 1244,16 грн. /а.с.13/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

24.12.2013 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Варвинського районного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21830 грн 68 к. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 13.07.2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 30.09.2013 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 21830 грн 68 к. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.34/, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі /а.с.35,36/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.33/. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

- 24.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу дітей не має. У червні 2014р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, постійні сварки, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати, мотивуючи тим, що вона проживає з іншим чоловіком, перебуває в стані вагітності і бажає узаконити свої відносини. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи належно повідомлений через газету «Черкаський край» від 18.09.2015р. Вислухавши позивачку, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи \~до \~уваги \~пояснення \~позивачки, \~суд \~вважає, що сімя повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

24.12.2013 р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом та просила визнати за собою право власності на житловий будинок - «А-1» жилою площею 111,1 кв.м., «а» - ганок, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - недобудований сарай, «Ж» - навіс, «П» - погріб, «Е» - гараж, «К» - сарай, «Л» - навіс, «У» - вбиральня, «З» - душ, «№1» - колонка водопровідна, «№2, 4, 5» - огорожа, які розташовані за адресою: [ADDRESS], за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що працюючі у колективному сільськогосподарському підприємстві «Чугинське» Станично-Луганського району Луганської області вона придбала у власність, у цього підприємства, вищевказаний житловий будинок за який сплатила обумовлену суму грошей. З 19.10.1992 р. вона зареєстрована і мешкає в даному будинку, тобто протягом 21 року користується даним приміщенням, доглядає за ним, здійснює необхідний ремонт. Однак, до цього часу право власності на дану будівлю ні за ким не зареєстроване, і до теперішнього часу Чугінська сільська рада (відповідач по справі) не визнала даний житловий будинок безхазяйною річчю. Позивачка [PERSON] також зазначила, що незважаючи на постійне проживання, більше десяти років, у спірному житловому будинкові, вона не може оформити право власності на даний житловий будинок, оскільки КСП «Чугинське» ліквідоване. Вважає, що вона, як особа, яка добросовісно заволоділа нерухомим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти ним протягом десяти років, набула право власності на спірне житлове приміщення. Позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, просили розглянути справу без їх участі, про що подано відповідну заяву. Відповідач - в особі Чугинської сільради, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу у відсутність представника сільради. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних обставин. Вказані обставини, згідно ст. 61 ЦПК України, суд вважає достовірними, не підлягаючими доказуванню бо вони визнані сторонами. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпосередньо володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачка дійсно виплатила КСП «Чугинське» за домобудівництво 74571 карб. та заборгованості не має (а.с. 6). Наведені вище доводи переконали суд у законності й обґрунтованості позовних вимог позивачів, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, відповідно до ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

24.12.2013 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, де зазначила, що 17.02.2007 року у відділі РАЦС Розівського РУЮ Запорізької області вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менш, чім 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, вказуючи на те, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надіславши від свого імені заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 30.08.2007 р. актовий запис №657 та свідоцтва про народження виданого тією ж установою від 10.08. 2009 р. актовий запис №728, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких позивачка хоче стягнути аліменти. Згідно довідки № 697 від 16.12.2013 року виданого КСН «Азовкольцо» в Іллічівському районі м. Маріуполя позивачка мешкає за адресою [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми. Відповідач за вказаною адресою не мешкає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

24.12.2014 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 10.06.1998 зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім'єю до 2013 року. 10.01.2007 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 10.01.2007 відділом РАЦС Волноваського РУЮ шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06 (а.с.7). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який згідно довідки Рибинської сільської ради за №889 від 23.12.2014 проживає та знаходиться на утриманні позивачки (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу) до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180 - 183 СК України,

Outcome: approved