Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

26 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно земельний пай, мотивуючи вимоги тим, що 04.10.2004 року помер їх чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно: земельний пай розміром 5,2 га в межах [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області. Крім позивача, спадкоємцем після смерті [PERSON] є їх спільна дочка [PERSON]. Позивач зазначає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася лише вона, хоча разом з дочкою проживала з спадкодавцем однією сімєю, а тому фактично вступили в управління спадковим майном. Проте, нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач вказу, що оригінал сертифікату на було втрачено, про що нею було зроблено відповідне повідомлення у газеті «Перемога». Виходячи з викладеного, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті чоловіка [PERSON], померлого 04.10.2004 року, - земельний пай розміром 5,2 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, яка належала покійному чоловіку за правом власності згідно сертифікату серії КВ № 0099666, виданого на підставі розпорядження Фастівського РДА від 25.12.1996 року за № 876. 05.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, яка в процесі розгляду справи була уточнена, до [PERSON], [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно земельний пай. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.10.2004 року помер її батько [PERSON], який по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельний пай розміром 5,2 га в межах [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, спадкоємцями на яке є вона та її мати [PERSON] Позивач за зустрічним позовом вказує, що вона не подавала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте проживала зі спадкодавцем разом однією сімєю до його смерті, і проживає там же на даний час, тому фактично вступила в управління спадковим майном. Із завою про прийняття спадщини звернулася лише її мати ліщина В.П., проте нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Виходячи з викладеного, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог і відмови позивача за первісним позовом від своїх позовних вимог, позивач за зустрічним позовом просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON], померлого 04.10.2004 року, земельний пай розміром 5,2 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, яка належала покійному чоловіку за правом власності згідно сертифікату серії КВ № 0099666, виданого на підставі розпорядження Фастівського РДА від 25.12.1996 року за № 876. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно земельний пай обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON]. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.\~ Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2018 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно земельний пай закрито у звязку з відмовою позивач [PERSON] від позову. В судове засідання позивач за зустрічним позовом не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати без представника сільської ради, позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 04 жовтня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області від 04.10.2004 року. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом так, як є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-СР № 264527 виданим с.Медведівка, Чигиринського району Черкаської області від 11.03.1979 року. До кола спадкоємців першої черги за законом також належить [PERSON], як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] 1-ОК № 078476 виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області та є відповідачем по справі. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, що підтверджується відомостями про місце її реєстрації. Таким, чином позивач в силу ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Таку позицію висловив в постанові Верховний Суд України від 08.04.2015 року у справі 6-33цс15. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на спадщину на підставі чого [PERSON], державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В своєму позові позивач зазначає, що батько за життя отримав право на земельну ділянку (пай) розміром 5,2 га в межах [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області, що посвідчено Сертифікатом Серії КВ №0099666, який виданий на підставі розпорядження Фастівської РДА від 25.12.1996 року №876 однак, даний сертифікат було втрачено. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що відповідно до [PERSON] Управління Держгеокадастру у Київській області №5/150-18 від 11.01.2018 року станом на 01.01.2013 року в Книгах реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП імені Ілліча в межах [PERSON] сільської ради Фастівського району Київської області зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) на імя [PERSON] за порядковим номером 232 від 22.01.1997 р, сертифікат Серії КВ №0099666, розміром земельної частки паю в умовах кадастрових гектарах 5,2 га, вартістю земельної частки (пай) 17612,00 (в карбованцях) виданий на підставі розпорядження Фастівської РДА від 25.12.1996 року за №876. Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Також, в ході розгляду справи встановлено, що з заявою до Фастівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулася [PERSON], як дружина спадкодавця але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй також, було відмвлено. Разом з тим, при розгляді справи [PERSON], подала заяву в якій вона зазначила, що відмовляється від своєї частки на спадщину після смерті чоловіка на користь доньки [PERSON], яка є позивачем по справі. Частина перша ст.1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з'ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved