Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У 1993 році його дочка [PERSON], зареєструвавши шлюб з відповідачем, почали проживати у будинку позивача. З 1996 року відповідач зареєстрований за вказаною адресою. У спільному шлюбі у них народилося четверо дітей. Рішенням Локачинського районного суду від 07 грудня 2006 року шлюб між ними розірвано. З часу розлучення відповідач за вказаною адресою не проживає, з ним відсутнє спілкування, не є членом сім'ї позивача, останній не з'являється до своїх дітей, не приймає участі у витратах на утримання будинку. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстрації. Подальша реєстрація відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, створює ряд незручностей та проблем. Вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS], оскільки тривалий час там не проживає. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно не проживає у спірному житловому будинку з 2006 року, на даний час мешкає у будинку своєї матері, однак, зареєструватися там не має можливості. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Локачинського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Волинській області у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4,5). Як вбачається з рішення Локачинського районного суду від 07 грудня 2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зміст цієї статті свідчить, що член сім'ї власника може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом у разі його відсутності по місцю проживання понад один рік без поважних причин. Із довідки Війницької сільської ради про склад сім'ї [PERSON] від 21 серпня 2015 року № 668 та довідки Локачинського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Волинській області (а.с.7,16) вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак, з грудня 2006 року останній за вказаною адресою не проживає, що стверджується актами Війницької сільської ради № 669 від 21 серпня 2015 року та від 14 вересня 2015 року (а.с.6,38), показаннями свідків [PERSON], [PERSON] і не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень проти позову, а також поважності причин відсутності за місцем реєстрації. Оскільки судом встановлено факт відсутності відповідача без поважних причин у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], понад 1 рік, тому позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, є підставним та підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved