Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

26.07.2019 Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі уповноваженого представника Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми завданих збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12288 грн. 95 коп, та витрати по сплаті судового збору. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 17.04.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля марки DAF д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що призвела до пошкодження кабельних ліній електрозв`язку, а саме побиттю залізо-бетонного перекриття колодязя типу ККЗ-3 кабельної лінії ІК 00002945 та пошкодження оглядового пристрою №4677н, які розташовані за адресою [ADDRESS] а та належить ПАТ «Укртелеком». Внаслідок пошкодження лінії електрозв`язку ПАТ «Укртелеком» завдано метаріальних збитків в розмірі 12288 грн. 95 коп., які просить стягнути з відповідача, як власника транспортного засобу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Пояснив, що розмір завданих збитків підтверджується довідкою про сукупну вартість ремонтних робіт з відновлення ЛКС, накладною про вартість плити, витягом з договору підряду. Відповідач та представник просили відмовити в задоволенні позову з підстав недоведеності розміру завданих збитків позивачу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, 16.04.2019 року о 13 год 00 хв. в м. Чернігові по вул. Гагаріна, біля будинку 9А відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки DAF д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , який керуючи автомобілем здійснив рух заднім ходом по тротуару внаслідок чого було пошкоджено асфальтне покриття тротуару, а саме - провал розміром: ширина 0,95м, довжина 1,7м, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосованого відносно нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. на користь держави. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] , як власника транспортного засобу DAF д.н.з. [NUMBER] у вчиненні 16.04.2019 року дорожньо-транспортної пригоди не доведена та судовим рішенням повністю спростовується. 25 квітня 2019 року ПАТ «Укртелеком» надіслав відповідачу [PERSON] , як власнику транспортного засобу за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода лист претензію з вимогою про відшкодування завданих збитків. До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди ( ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року - право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Виходячи з викладеного, на переконання суду, позивач по справі не правомірно обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка є власником транспортного засобу та не завдала шкоди позивачу. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду,суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог про стягнення збитків саме з власника транспортного засобу - відповідача у справі, тому в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові,судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed