Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

24.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсними. Позов мотивувала тим, що 19.04.2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, у тому числі на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м. Зазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], що посвідчене 26.03.2015 року та зареєстроване в реєстрі за №315 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] 30.04.2015 року відкрито спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 57403952). Відповідач [PERSON] подала до Вінницького міського суду Вінницької області позов до позивача у цій справі та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим, визнання наведеної вище квартири спільним сумісним майном та визнання за нею права власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири. Спадкоємцями померлого є малолітній син позивача [PERSON] [INFO] та мати померлого [PERSON], а також малолітній син відповідача [PERSON] [PERSON], [INFO], тобто кожен з них має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спірної квартири. Померлий [PERSON] на момент смерті в зареєстрованому шлюбі не перебував. Позивач вказує на те, що вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] на момент придбання позивачем спірної квартири, що підтверджується змістом рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 року, яким встановлено факт проживання однією сімєю з серпня 2002 року по лютий 2013 року чоловіка [PERSON], який помер 19.04.2015 року та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу. 16.11.2007 р. позивач уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №11253630000 на суму 35 000 доларів США для придбання однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв.м., яка була в заставі банку. Строк повернення кредитну був встановлений 13.11.2037 р. Оскільки виникла заборгованість по оплаті кредиту, зазначена квартира була продана та відповідно придбана з прилюдних торгів 22.11.2013 року за 79500 грн. і її придбав [PERSON], що підтверджується протоколом № 28/140/13/А 1 та свідоцтвом про придбання з прилюдних торгів від 26.03.2015 року. Позивач вважає, що прилюдні торги щодо спірної квартири відбулись з порушенням вимог закону, а саме продаж квартири з прилюдних торгів відбувся без повідомлення позивача як власника квартири та боржника за виконавчим провадженням; учасниками торгів були [PERSON] та [PERSON], які (враховуючи позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим та визнання спірної квартири спільною сумісною власністю) є повязаними особами, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, тобто фактично учасник торгів був один. Згідно заяви про доповнення обґрунтування позову позивач вказала, що торги відбулись на підставі оцінки, що визначена звітом про оцінку майна, який на момент реалізації спірної втратив чинність, що є підставами для визнання проведених прилюдних торгів недійсними. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на п.п. 3.11, 4.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, згідно яких спеціалізована організація зобовязана письмово повідомити державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна; лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців; п.п. 3.2, 3.4. наведеного вище Тимчасового положення та ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких обовязковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів, після збігу шестимісячного терміну з дати проведення оцінки майна, є проведення нового звіту про оцінку майна; ст.ст. 203, 215 ЦК України.Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним вище позовом. Ухвалою суду від 28.10.2015 року до участі в справі було заучено в якості співвідповідачів ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» та [PERSON] відділ ДВС Вінницького МУЮ, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено ПАТ «УкрСиббанк» (т. 1 а.с. 43, 44). Ухвалою суду від 25.01.2016 року провадження у справі закрито в частині вимог до ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» у звязку з ліквідацією останнього без правонаступників (т. 1 а.с. 159 160). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.08.2016 року, позов задоволено. Визнано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги відповідно до протоколу №28/140/13/А 1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить фізичній особі [PERSON] від 22.11.2013 року, який затверджено начальником [PERSON] відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] від 12 березня 2014 року недійсним. Визнано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], яке посвідчене 26 березня 2015 року та зареєстроване в реєстрі за №315 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] недійсним.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації судового збору 487,20 грн. Стягнуто з [PERSON] відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на користь [PERSON] в рахунок компенсації судового збору 487,20 грн. (т. 1 а.с.184-196, 245-247, т. 2 а.с.121-123). Постановою Верховного\~[PERSON] України\~від 19.04.2017\~року заяви\~[PERSON],\~ПАТ «УкрСиббанк»\~про перегляд\~вказаних вище\~судових рішень\~задоволено частково.\~Ухвалу Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~03.08.2016\~року,ухвалу\~Апеляційного суду\~Вінницької області\~від 25.04.2016\~року та\~рішення Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 03.03.2016\~року скасовано,\~справу направлено\~на новий\~розгляд до\~суду першої\~інстанції,\~зокрема,\~вказавши,\~що суди\~касаційної та\~апеляційної інстанцій,\~ухвалюючи судове\~рішення,\~помилково не\~застосували до\~спірних правовідносин\~норми Закону\~України «Про іпотеку», що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 360 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень. Хоча суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про іпотеку», разом з тим його висновки про те, що стаття 48 цього Закону не підлягає застосуванню, не містять належних доводів та є суперечливими. Крім того, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення та підставою для визнання цих торгів недійсними але за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Жодних доказів того, що майно станом на момент проведення прилюдних торгів здорожчало матеріали справи не містять (т. 2 а.с.332-336). В судовому\~засіданні позивач\~[PERSON]\~та її\~представник \~адвокат [PERSON]\~позовні вимоги\~підтримали з\~підстав зазначених\~у позові\~та в\~заявах про\~доповнення обґрунтування\~позову (т. 1 а.с. 2-8, 134, 177-178, т. 3 а.с. 117). Позивач [PERSON] надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяв про доповнення обґрунтування позову, просила позов задовольнити повністю. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, вказуючи на те, що позивач була повідомлена про проведення прилюдних торгів, які проводились на сходовій клітині перед квартирою. На запрошення присутніх вийти та перебувати на торгах [PERSON] не відреагувала, хоча знаходилась у квартирі. Окрім того коли відділ ДВС поставив питання про продаж квартири в межах виконавчого провадження для погашення заборгованості позивача перед ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] сама повідомила про це померлого [PERSON] та [PERSON] та просила їх взяти участь у торгах та спробувати придбати квартиру, якщо вони мають фінансову можливість, щоб квартира гарантовано була кимось придбана, а борг погашено, що було в її інтересах. [PERSON] та [PERSON] вирішили піти назустріч позивачу, тим більше, що квартира їх дійсно зацікавила. Тому вони вирішили спробувати придбати квартиру на торгах, що їм вдалося. З приводу участі в торгах двох, як наводиться позивачем «повязаних» осіб, зазначили, що жодним нормативно правовим актом не забороняється участь у прилюдних торгах споріднених осіб, а ні кровних родичів, а ні подружжя, ані тим більше осіб, які спільно проживали однією сімєю, а тому враховуючи викладене вказана обставина не може слугувати підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Враховуючи вимоги ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь який інший учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення прилюдних торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Враховуючи те, що позивач була обізнана про проведення прилюдних торгів, що її два роки влаштовувало, просили застосувати строки позовної давності до її вимог та в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] ВДВС до судового засідання не зявився, хоча був повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» до судового засідання не зявився, проте надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, вказавши, що проти задоволення позовних вимог банк заперечує повністю, оскільки позивач пропустила строк звернення до суду із даним позовом (т. 4 а.с. 39-40, 60). В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, будучи неодноразово повідомлена судом належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою [PERSON], оскільки хрестила її та померлого [PERSON] дитину. Їй відомо, що спірна квартира була у [PERSON] в кредиті, а потім цю квартиру відібрав банк. Вона дуже добре знала [PERSON], оскільки товаришувала з ним. Саме вона познайомила [PERSON] та [PERSON] Їй також відомо, що прийняти участь в прилюдних торгах [PERSON] просила саме [PERSON] Також їй зі слів, нині померлого, [PERSON] відомо, що [PERSON] була на торгах, але участі у них вона не приймала. Також вона знає, що [PERSON] було відомо, що її квартиру реалізують з прилюдних торгів, оскільки до неї часто приходили люди з банку. Квартиру на себе [PERSON] оформив за два місяці до смерті. На торгах свідок особисто присутня не була, а про те, як вони відбувались їй відомо зі слів [PERSON] [PERSON] разом з нею (коли саме не памятає) приїжджав до спірної квартири та зрізав там замки, оскільки бажав вселитись до спірної квартири. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 04.11.2009 року у справі №21584/09 р., про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» 284765,77 грн. заборгованості за кредитним договором №11253630000 від 16.11.2007 року, Староміським районним судом м. Вінниці 27.04.2010 року було видано виконавчий лист (т. 1 а.с. 84 85). В забезпечення виконання зобовязань за наведеним вище кредитним договором №11253630000 від 16.11.2007 року в розмірі 35 000 доларів США між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 19.11.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №49, по вул. Тарногродського, 25 в м. Вінниці. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 19.11.2007 року [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №3663; накладено заборону, що зареєстровано в реєстрі за №3664) (т. 1 а.с. 86 89). На підставі виконавчого листа №21584/09р., виданого 27.04.2010 року на виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 04.11.2009 року та заяви представника стягувача, державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 10.06.2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № 20059212 (т. 1 а.с. 83, 90). В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Куйданом О.І. складено Акт опису й арешту майна від 22.02.2011 року серії АА 369011, згідно якого описано і накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме на квартиру №49, по вул. Тарногродського, 25 в м. Вінниці, загальною площею 37,7 кв.м., житловою 17,6 кв.м. Майно прийняла на відповідальне зберігання [PERSON], її також повідомлено, що майно на реалізацію буде передане не раніше 03.03.2011 року (т. 1 а.с. 91 94). Постановою державного виконавця Замостянського ВДВС [PERSON] від 23.07.2013 року змінено відповідального зберігача майна боржника (квартири №49, за адресою вул. Тарногродського, 25 в м. Вінниця) з [PERSON] на заступника директора Вінницької філії ПП «СП Юстиція» [PERSON] (т. 1 а.с. 95). На підставі постанови державного виконавця Замостянського відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] від 12.04.2013 року про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, визначено субєктом оціночної діяльності у вказаному виконавчому провадженні [PERSON], який склав експертний звіт вартості спірної квартири станом на 29.04.2013 року та згідно якого вартість вказаної квартири станом на вказану дату становила 154947 грн. (т. 1 а.с. 96 98). [PERSON] ВДВС ВМУЮ від 17.06.2013 року № 11684/09 37/10 [PERSON] повідомлено про визначену експертним шляхом вартість спірної квартири на рівні 154947 грн., про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 99 102). Листом №13635/09 37/18 від 12.07.2013 року [PERSON] ВДВС ВМУЮ направив до Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області заявку на реалізацію арештованого майна та пакет документів для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію та організації конкурсу,попередньо встановивши, що майна попередньої черги, на яке можливо звернути стягнення в ході виконавчого провадження не встановлено(т. 1 а.с. 104 107). 24.07.2013 року між [PERSON] ВДВС ВМУЮ та ПП «СП Юстиція» укладено договір про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, згідно якого Відділ ДВС передає організатору прилюдних торгів (ПП «СП Юстиція) нерухоме майно арештоване державним виконавцем, а організатор прилюдних торгів надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири за стартовою ціною 154 947 грн. (т. 1 а.с. 10 - 109). ПП «СП Юстиція» прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] призначались на 13.08.2013 року на 10 год. 30 хв. відповідно за стартовою ціною 154 947 грн., які не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців (т. 1 а.с. 113, 114). Згідно акта державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна від 14.10.2013 року проведено уцінку арештованого нерухомого майна (спірної квартири) на 10 % та визначено вартість майна після переоцінки на рівні 139 452,30 грн. (т. 1 а.с. 110). Другі прилюдні торги ПП «СП Юстиція» з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] призначались на 01.11.2013 року на 10 год. 00 хв. відповідно за стартовою ціною (після переуцінки) 139 452, 30 грн., які також не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців (т. 1 а.с. 111, 112). Згідно акта державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна від 01.11.2013 року проведено уцінку арештованого нерухомого майна (спірної квартири) на 49 % та визначено вартість майна після переоцінки на рівні 79 022, 97 грн. (т. 1 а.с. 115). Треті прилюдні торги ПП «СП Юстиція» з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] були призначені на 22.11.2013 року на 11 год. 00 хв. відповідно за стартовою ціною (після повторної переуцінки) 79 022,97 грн., в яких, згідно протоколу №28/140/13/А 1 прийняли участь дві особи, а саме [PERSON] та [PERSON] Переможцем торгів визнано [PERSON], який запропонував найвищу ціну за спірну квартиру в розмірі 79500,00 грн. (т. 1 а.с. 148, 117). 12.03.2014 року державним виконавцем Замостянського ВДВС ВМУЮ [PERSON] складено акт державного виконавця про проведені прилюдні торги, що затверджено начальником вказаного відділу ДВС цього ж числа, на підставі якого 26.03.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], що зареєстровано в реєстрі за №315. (т. 1 а.с. 58, 59). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2015 року (індексний номер 35510342), за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності квартиру №49, по вул. Тарногродського, 25 у м. Вінниці (т. 1 а.с. 62). 19.04.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І АМ № 308914, яке видане 22.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (т. 1 а.с. 9). 30.04.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №21/2015 до майна померлого 19.04.2015 року [PERSON], відповідно до якої із заявами про прийняття спадщини 30.04.2015 року звернулися [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мати померлого [PERSON] [PERSON] подала нотаріусу заяву від 10.05.2015 року в якій вказувала, що від своєї частки спадщини відмовляється на користь сина померлого [PERSON], [INFO] (т. 3 а.с. 79-112). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязанняодержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» в редакції на день виникнення спірних правовідносин, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні ч 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого судового рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на обєкти нерухомості. Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». На момент виникнення спірних правовідносин порядок реалізації арештованого майна регулювався Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації арештованого майна на прилюдних торгах, що полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак, є правочином. Відчуження майна з прилюдних торгів, відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. \~ \~ \~ \~Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, у разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту субєкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті. Згідно п. 3.11. Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Під час розгляду питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей (Правова позиція з цього питання викладена в Постанові Верховного суду України від 02.09.2015 року у справі №6 813 ЦС 15). \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів виконавчого провадження, копії яких містяться в матеріалах даної цивільної справи, суд встановив, що після складення у присутності представника ПАТ «Укрсиббанк» та боржника [PERSON] Акта опису й арешту майна від 22.02.2011 року, а саме квартири [ADDRESS], державним виконавцем 12.04.2013 року було призначено субєкта оціночної діяльності [PERSON] для визначення вартості вказаної квартири з метою подальшої її реалізації. Відповідно до Звіту про оцінку вартості майна - квартири [ADDRESS] станом на 29.04.2013 року, ринкова вартість даної квартири склала 154947,00 грн. В подальшому, державний виконавець 17.06.2013 року повідомляв банк і боржника [PERSON] про вартість описаного і арештованого майна - квартири [ADDRESS] в сумі 154947,00 грн., зокрема, шляхом надісланння повідомлення про результати оцінки майна рекомендованим листом за двома адресами боржника [PERSON]: зазначеною у виконавчому документі та за місцем фактичного проживання боржника (т. 1 а.с. 91-103). \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд звертає увагу, що в подальшому про вчинення усіх подальших виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, а саме: призначення прилюдних торгів на 13.08.2013 року; здійснення уцінки арештованого нерухомого майна від 14.10.2013 року (спірну квартиру уцінено на 10% та визначено вартість майна після уцінки на рівні 139452,30 грн.); призначення других прилюдних торгів з реалізації спірної квартири на 01.11.2013 року; здійснення уцінки арештованого нерухомого майна від 01.11.2013 року (квартиру уцінено на 49% та визначено вартість майна на рівні 79022,97 грн.); призначення третіх прилюдних торгів з реалізації спірної квартири на 22.11.2013 року та про результати останніх прилюдних торгів боржник [PERSON] належним чином повідомлена не була і матеріали справи таких доказів не містять. Вказане свідчить про порушення вимог закону в частині належного повідомлення [PERSON] про день, час та місце проведення прилюдних торгів під час організації проведення прилюдних торгів. Суд також погоджується із доводами позивача [PERSON] про порушення п.п. 3.2, 3.4. наведеного вище Тимчасового положення та ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких обовязковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів, після збігу шестимісячного терміну з дати проведення оцінки майна, є проведення нового звіту про оцінку майна, виходячи з такого. Частиною 3 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Частинами 2-3 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту субєкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина пята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Частинами 1, 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний субєкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення). Частиною пятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, (Інструкція та Тимчасове положення нині втратили чинність) передбачали підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки. За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним субєктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості обєкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Таким чином, ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обовязковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Матеріалами справи підтверджується, що згідно витягу із Звіту про оцінку вартості спірного майна станом на 29.04.2013 року визначено його ринкову вартість на рівні 154947,00 грн. У Звіті датою проведення вказаної оцінки є 29.04.2013 року; термін дії звіту 6 місяців від дати оцінки (т. 1 а.с. 97 98). Проте, як вбачається з протоколу №28/140/13/А 1 від 22.11.2013 року торги відбулись на підставі Звіту субєкта оціночної діяльності, що втратив свою чинність 29.10.2013 року (після спливу визначеного законом шестимісячного терміну) і вказане свідчить про порушення порядку реалізації майна з прилюдних торгів, що визначено ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Отже, спірне нерухоме майно на прилюдні торги було виставлено поза межами строку дії оцінки і повторну оцінку державною виконавчою службою не було проведено, а майно було продано за ціною, встановленою актом уцінки майна від 01.11.2013 року, виходячи з висновку про оцінку майна, який на час проведення прилюдних торгів був нечинним. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №ОС-309 від 17.09.2018 року ринкова вартість однокімнатної квартири №49, загальною площею 37,7 кв.м., розташованої за адресою: м.Вінниця, вул. С.Зулінського (колишня Тарногродського), 25, визначена порівняльним методичним підходом, станом на 22.11.2013 року, складає 191844,00\~грн. (т. 4 а.с.2-28). Разом з тим, як свідчать матеріали справи, належна позивачу [PERSON] квартира [ADDRESS] була продана на прилюдних торгах 22.11.2013 року за 79500,00 грн., тобто за ціною, в два з половиною рази нижчою від реальної вартості квартири. Суд вважає, що реалізація майна з визначенням ціни, яка в рази нижча реальній вартості, порушує справедливу рівновагу, а заявник матиме особистий і надмірний тягар, що є порушенням ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення та підставою для визнання цих торгів недійсними, але за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. \~ \~ \~ \~Оскільки квартира [ADDRESS] була продана на прилюдних торгах 22.11.2013 року за 79500,00 грн., тобто за ціною, в два з половиною рази нижчою від реальної вартості квартири (згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №ОС-309 від 17.09.2018 року ринкова вартість даної квартири станом на 22.11.2013 року, складає 191844,00 грн.), дана квартира була реалізована без належного повідомлення про це боржника, зокрема, наслідком чого було позбавлення [PERSON] права на оскарження стартової ціни реалізації майна після проведення державним виконавцем двох уцінок, а також проведення 22.11.2013 року прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, тому все вказане в сукупності порушує майнові права [PERSON] і є підстави для задоволення позовних вимог по суті. \~ \~ \~ \~При вирішенні клопотання представника відповідача [PERSON] (т. 3 а.с. 46) про застосування наслідків спливу строку позовної давності, що визначений ст. 48 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна та що позивач [PERSON] пропустила наведені строки, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 5 статті 45 Закону України «Про іпотеку» за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. Продаж предмета іпотеки оформлюється протоколом, який є письмовим доказом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника та будь-якого учасника прилюдних торгів оскаржити результати цих торгів. ВСУ розяснив, що оскарження результатів проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене цією статтею, є предявленням вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах. За таких умов оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку» (постанова ВСУ від 05.04.2017 у справі №6-1375цс16). Як встановлено судом по справі, оскаржувані [PERSON] прилюдні торги відбулися 22.11.2013 року, а до суду позивач [PERSON] звернулася 24.09.2015 року, тобто із пропуском 3-х місячного строку з дня проведення торгів майже через 2 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 5 цієї статті якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач [PERSON] у своїй заяві від 03.03.2016 року (т. 1 а.с. 177-178) вказувала про поважність причин щодо подання нею даного позову не протягом 3-х місяців з дня проведення торгів, а лише після того, як вона дізналася про їх проведення з матеріалів цивільної справи №127/16659/15-ц, що є підставою для застосування судом ч. 5 ст. 267 ЦК України, про що заявила суду. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 81 ЦПК України, а саме, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, при вирішенні питання про поновлення [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав щодо визнання недійсним акта державного виконавця про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить фізичній особі [PERSON] від 22.11.2013 року та визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], яке посвідчене 26 березня 2015 року та зареєстроване в реєстрі за №315 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], суд виходить із такого. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 6 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» протягом пяти робочих днів з дня надходження від державного виконавця, приватного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю. \~ \~ \~ \~Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] не було повідомлено про проведення 22.11.2013 року прилюдних торгів і [PERSON] як іпотекодавцю не було направлено копію такого акта державного виконавця та доказів у спростування вказаного стороною відповідача суду не надано. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] вказувала на те, що про продаж квартири на прилюдних торгах вона дізналася тільки тоді, коли отримала з Вінницького міського суду судову повістку та копію позову [PERSON] до неї та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та визнання права власності на ? частку квартири [ADDRESS], власником якої вона була. Провадження за цим позовом було відкрито 24.07.2015 року згідно ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області Гриневича В.С. (справа №127/16659/15-ц), розгляд справи було призначено на 03.09.2015 року. В додатку до позову було надано копії документів, в тому числі свідоцтво про придбання квартири з прилюдних торгів від 26.03.2015 року та відповідно [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2015 року. [PERSON] вказувала, що отримавши позов [PERSON] вона звернулася за правовою допомогою та одразу оспорила результати торгів, подала судді Гриневичу В.С. (справа №127/16659/15-ц) зустрічну позовну заяву з вимогами про визнання недійсними цих торгів, але ухвалою Вінницького міського суду від 22.09.2015 року їй було відмовлено в прийнятті даного позову як зустрічного та обєднанню його з первісним, розяснено право подати даний позов в загальному порядку, що нею й було зроблено 24.09.2015 року, одразу ж після отримання копії цієї ухвали суду. І ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року було відкрито провадження у даній справі за даним позовом [PERSON] \~ \~ \~ \~Вказані обставини підтверджуються копією позовної заяви [PERSON] від 14.07.2015 року, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2015 року, позовною заявою [PERSON] по даній справі вх. №75593 від 24.09.2015 року (т. 1 а.с. 2-8, 15-19). \~ \~ \~ \~Матеріали справи не містять будь-яких інших належних доказів, які б переконливо, поза розумним сумнівом свідчили про те, що [PERSON] була обізнана про проведення 22.11.2013 року прилюдних торгів з реалізації належної їй на праві власності квартири і протягом 3-х місяців з дня проведення прилюдних торгів вона не зверталася до суду з позовом про їх оскарження без поважних причин. \~ \~ \~ \~Представники відповідача [PERSON] в доведення обізнаності [PERSON] про проведення 22.11.2013 року прилюдних торгів з реалізації належної їй на праві власності квартири посилалися на зміст заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю по цивільній справі №127/14001/15-ц. Так, в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи №127/14001/15-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, із якої встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 року заяву [PERSON] було задоволено. Встановлено факт, що [PERSON], який помер 19.04.2015 року та [PERSON], проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з серпня 2002 року до лютого 2013 року (т. 3 а.с. 43-45). \~ \~ \~ \~У даній заяві [PERSON], зокрема, вказано: «19 квітня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-АМ №308914. Приватним нотаріусом [PERSON] 30.04.2015 року відкрито спадкову справу номер у Спадковому реєстрі 57403952, номер у нотаріуса №21/2015. Спадкоємцями померлого є мій малолітній син [PERSON], [INFO], законним представником якого є я, його мати, та мати померлого [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, в тому числі: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв.м., житловою 17,6 кв.м. Я проживала однією сімєю з померлим [PERSON] з серпня 2002 року по лютий 2013 року, вели спільне господарство, у нас був єдиний сімейний бюджет. Спочатку проживали на різних квартирах по найму, що можуть підтвердити свідки. 16.11.2007р. я уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №11253630000 в сумі 35000 доларів США для придбання однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв.м., житловою 17,6 кв.м., яка була в заставі банку. Строк повернення кредиту був встановлений 13.11.2037р. З листопада 2007р. робили ремонт в зазначеній квартирі, в 2008р. поселились в ній та були всі втрьох я, померлий [PERSON], наш син [PERSON], проживали за однією адресою проживання, що підтверджується довідкою про склад сімї. У нас 21.05.2010р. народилась дитина [PERSON], батьком якої був померлий, що підтверджується записом про його батьківство в свідоцтві про народження. З 06.11.2009р. і до даного часу я була зареєстрована у батьків померлого: мати [PERSON], відчим [PERSON], які теж можуть підтвердити факт проживання мене та померлого однією сімєю без реєстрації шлюбу. Вимушена звернутися до суду з цією заявою, оскільки встановлення цього факту мені необхідно з метою подання нотаріусу для визначення моєї частки в спадковому майні.». Разом з тим, суд звертає увагу, що ні зміст вказаної вище заяви [PERSON] по цивільній справі №127/14001/15-ц, ні самі матеріали цивільної справи №127/14001/15-ц про встановлення факту проживання однією сімєю не містять в собі жодного зазначення [PERSON] в цій заяві та жодних доказів того, що вона була обізнана про проведення прилюдних торгів 22.11.2013 року і що переможцем торгів став [PERSON] Так само і в матеріалах даної цивільної справи, і в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] відсутні будь-які належні докази про обізнаність [PERSON] про проведення прилюдних торгів 22.11.2013 року і що переможцем торгів став [PERSON] \~ \~ \~ \~При цьому суд відхиляє пояснення свідка [PERSON] щодо обізнаності [PERSON] про проведення 22.11.2013 року прилюдних торгів з реалізації належної їй на праві власності квартири, оскільки як пояснила свідок суду, про ці обставини їй відомо зі слів померлого [PERSON], а також її пояснення з даного приводу не підтверджені ніякими іншими письмовими доказами (ч. 2 ст. 90 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є поважними, позивачем відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх доводів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, а тому такий строк підлягає поновленню. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в рахунок компенсації судового збору по 487,20 грн. та по 1800,00 грн. за проведення судової експертизи з кожного відповідача.

Outcome: approved