Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

26.06.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті [PERSON] ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2016 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 05.05.1972 року і до моменту його смерті. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Щорса (Каштанова), 26/4. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.12.2012 року встановлено факт належності спадкового договору [PERSON], але державна реєстрація права власності проведена за [PERSON] В установлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому дочка померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини померлого на її користь, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у звязку з державною реєстрацію права власності, яка проведена за [PERSON], рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії паспорта позивача, свідоцтв про смерть, свідоцтв про шлюб, витягу про право власності, технічного паспорту, спадкового договору, рішення суду від 19.12.2012, повідомлення від 01.06.2017 р. приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу у Дніпропетровській області; інформаційну довідку зі спадкового реєстру ; копії заяви [PERSON]; копії заяви [PERSON] (а.с. 4-12, 22-25), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно\~до приписів ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Як визначено ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та постанові Пленуму про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 1216, 1223,\~1261 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved