Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

26.08.2016 року позивач, [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Шевченківської районної у місті Полтаві ради про визнання права власності на самочинно збудоване приміщення, виділення частки у праві спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 24.12.2004 року та договору купівлі-продажу від 14.04.2010 року є власником 4/15 частин та 2/5 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 195,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а саме: кухня 1-1 площею 5,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., передпокій 1-3 площею 9,5 кв.м., кімната 1-4 площею 9,0 кв.м., кладова III площею 3,4 кв.м., їдальня 3-1 площею 11,1 кв.м., передпокій 3-2 площею 9,6 кв.м., кімната 3-3 площею 10,2 кв.м., сіни 3-5 площею 10,5 кв.м., кухня 3-6 площею 6,2 кв.м., сходи 3-7 площею 11,5 кв.м, санвузол 3-8 площею 5,4 кв.м., кімната 3-9 площею 20,7 кв.м.,кімната 3-10 площею 11,3 кв.м., Житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м., Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м., Погріб літ. «б», Сарай літ. «В», Погріб літ. «в», Літній душ літ. «К», Вбиральня літ. «М»., Погріб літ. «а6», Ворота огорожі № 1, Огорожа № 2, Огорожа № 4. Вказана частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 257 кв.м. Інша частина будинку, а саме 1/3 житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов по [ADDRESS] , належить співвласникам [PERSON] (1/6) та [PERSON] (1/6). У 2012 році [PERSON] господарським способом для покращення житлових умов без отримання відповідного на те дозволу, але при цьому не порушуючи чинно діючих ДБН, в зазначеному домоволодінні була здійснена Житлова прибудова «А3- 1» площею 63,2 кв.м. та Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. На даний час позивач бажає виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна свою частину домоволодіння по [ADDRESS] та оформити належним чином право користування земельною ділянкою площею 257 кв.м., якою він користується самостійно від відповідача, який у свою чергу користуються земельною ділянкою площею 100 кв.м. Позивач просив: 1.Визнати право власності на Житлову прибудову «А3-1» площею 63,2 кв.м. та Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. до житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 2.Виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що є у приватній спільній частковій власності та належить [PERSON] , а саме 2/3 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 195,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а саме: кухня 1-1 площею 5,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., передпокій 1-3 площею 9,5 кв.м., кімната 1-4 площею 9,0 кв.м., кладова III площею 3,4 кв.м., їдальня 3-1 площею 11,1 кв.м., передпокій 3-2 площею 9,6 кв.м., кімната 3-3 площею 10,2 кв.м., сіни 3-5 площею 10,5 кв.м., кухня 3-6 площею 6,2 кв.м., сходи 3-7 площею 11,5 кв.м, санвузол 3-8 площею 5,4 кв.м., кімната 3-9 площею 20,7 кв.м.,кімната 3-10 площею 11,3 кв.м., Житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м., Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м., Погріб літ. «б», Сарай літ. «В», Погріб літ. «в», Літній душ літ. «К», Вбиральня літ. «М»., Погріб літ. «а6», Ворота огорожі № 1, Огорожа № 2, Огорожа № 4. 3.Визнати за [PERSON] право власності на виділений об`єкт як на окремий об`єкт нерухомого майна. 4.Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . 5.Визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] згідно висновку № 20 будівельно-технічного та земельно- технічного дослідження житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою [ADDRESS] від 20.03.2019 року, виділивши за [PERSON] в користування земельну ділянку площею 257 кв.м. Ухвалою суду від 16.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 06.09.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11.12.2019 року. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Ткаченко С.В. при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Представник відповідача - Шевченківської районної у місті Полтаві ради просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 24.12.2004 року та договору купівлі-продажу від 14.04.2010 року є власником 4/15 частин та 2/5 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 195,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а саме: кухня 1-1 площею 5,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., передпокій 1-3 площею 9,5 кв.м., кімната 1-4 площею 9,0 кв.м., кладова III площею 3,4 кв.м., їдальня 3-1 площею 11,1 кв.м., передпокій 3-2 площею 9,6 кв.м., кімната 3-3 площею 10,2 кв.м., сіни 3-5 площею 10,5 кв.м., кухня 3-6 площею 6,2 кв.м., сходи 3-7 площею 11,5 кв.м, санвузол 3-8 площею 5,4 кв.м., кімната 3-9 площею 20,7 кв.м.,кімната 3-10 площею 11,3 кв.м., Житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м., Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м., Погріб літ. «б», Сарай літ. «В», Погріб літ. «в», Літній душ літ. «К», Вбиральня літ. «М»., Погріб літ. «а6», Ворота огорожі № 1, Огорожа № 2, Огорожа № 4. Вказана частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 257 кв.м. Інша частина будинку, а саме 1/3 житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов по [ADDRESS] , належить співвласникам [PERSON] (1/6) та [PERSON] (1/6). У 2012 році [PERSON] господарським способом для покращення житлових умов без отримання відповідного на те дозволу в зазначеному домоволодінні була здійснена Житлова прибудова «А3- 1» площею 63,2 кв.м. та Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. Відповідно до висновку № 20 експертного будівельно-технічного та земельно - технічного дослідження житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] від 20.03.2019 року самочинно збудована Житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м. та Тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. відповідає вимогам ДБН у частині об`ємно-планувального рішення, є надійною, відповідає чинним будівельним нормам України та встановлено його відповідність вимогам надійності і довговічності і можливості його подальшої безпечної експлуатації. Згідно із ч.1 ст.376 ЦК самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, тобто якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376 ЦК ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із ч.3 ст.376 ЦК право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4 ст.376 ЦК). З контексту чч.3 та 4 ст.376 ЦК випливає, що ч.3 цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм ч.3 ст.376 ЦК дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий не є забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення ч.1 ст.376 ЦК, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 2.12.2015 у справі №1328цс15. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною позивача не надано суду доказів, які б свідчили про те, що земельна ділянка, на якій позивачем здійснено будівництво, була надана позивачу її власником. З огляду викладеного підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed