Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

25.07.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП «Вугілля України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, моральної шкоди та витрат, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь: нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.11.2014 року по 17.02.2015 року в сумі 15105,38 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати сум при звільнені з 17.02.2015 року, що на момент підписання позову складає 23585 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат, яка на момент підписання позову складає 213,81 грн., моральну шкоду в розмірі 8000 грн., витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 3007 грн. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 01.09.2010 року по 17.02.2015 року вона працювала у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» на посаді провідного економіста ПЕВ. Наказом №10/ від 17.02.2015 р. звільнена за п.5 ст. 36КЗпП у зв'язку з переведенням на роботу в інше підприємство. Відповідач при звільненні позивачки, відповідно до ст. 47КЗпП України, не провів з нею в день звільнення розрахунок, як передбачено нормами трудового законодавства України, а саме не виплатив їй нараховану за період роботи заробітну плату, у зв'язку з чим вона була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Під час розгляду справи позивачкою було збільшено розміру позовних вимог, а саме щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати сум при звільнені з 17.02.2015 року, що на момент підписання позову складає 45519,05 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до ДП «Вугілля України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, моральної шкоди та витрат в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.11.2014 року по 17.02.2015 року в сумі 15105,38 грн. залишено без розгляду. В судовому засіданні представники позивачки підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити їх з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання до суду свого представника не направив, про день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було. Вислухавши пояснення представників позивачки, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачка з 01.09.2010 року по 17.02.2015 року працювала у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» на посаді провідного економіста ПЕВ (а.с.10-11). При звільненні позивачки з роботи відповідно до наказу №10/ від 17.02.2015 р. звільнена за п.5 ст. 36 КЗпП у зв'язку з переведенням на роботу в інше підприємство, їй була нарахована заробітна плата за період з 01.11.2014 року по 17.02.2015 року у розмірі 19014,90 грн., без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів (15105,38 грн. з врахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів), що підтверджується довідкою від 18.02.2015 року про доходи позивачки, виданою відповідачем (а.с. 22). Відповідачем не було надано суду доказів про будь-який розрахунок з позивачкою щодо нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01.11.2014 року по 17.02.2015 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Положеннями ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - індексація грошових доходів населення - встановлений законами та нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру Згідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. В свою чергу статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. В рішенні від 15.01.2013р. № 9-рп/201 у справі № 1-18/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другого статті 233 КЗпПУ, Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.233 КЗпПУ слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівникові заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Судом встановлено порушення з боку відповідача права позивачки на оплату праці, а тому враховуючи індекс інфляції споживчих цін за період з грудня 2014 року (наступний місяць після виникнення заборгованості) по червень 2015 року включно (повний місяць до підписання позовної заяви), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати: сума компенсації за листопад 2014 року - 55 грн. 49 коп. (1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х (індекси інфляції з грудня 2014 р. по червень 2015 р. включно) х 3829 (заробітна плата за листопад 2014 року) : 100); сума компенсації за грудень 2014 року - 54 грн. 12 коп. (1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х (індекси інфляції з січня 2015 р. по червень 2015 р. включно) х 3846 (заробітна плата за грудень 2014 року) : 100); сума компенсації за січень 2015 року - 59 грн. 90 коп. (1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х (індекси інфляції з лютого 2015 р. по червень 2015 р. включно) х 4023 (заробітна плата за січень 2015 р.) : 100); сума компенсації за лютий 2015 року - 44 грн. 30 коп. (1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х (індекси інфляції з березня 2015 р. по червень 2015 р. включно) х 3418 (заробітна плата за лютий 2015 р.) : 100); загальна сума - 213 грн. 81 коп. (55,49 + 54,12 + 59,9 + 44,3). Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Оскільки на даний час відповідач не виплатив позивачці належні їй кошти, а саме нарахованої їй заробітної плати, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме за період з 17.02.2015 року по 26.11.2015 року, як заявлено в позові. Всього вказаний період становить 193 робочих днів. З урахуванням положень п.п.2, 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995р. за № 100, середньоденна заробітна плата позивачки становить 235,85 грн.((4841,77 грн. (заробітна платаз а грудень 2014 року) + 5063,76 грн.) (заробітна плата за січень 2015 року) : (23 + 19) (кількість робочих днів)). Звідси розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачки в межах заявлених нею вимог, а саме з 17.02.2015 року по 26.11.2015 року: 193 робочих дніх235,85грн. = 45519,05 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Отже, всього разом на користь позивачки з відповідача підлягає до стягнення сума компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в розмірі 45732,86грн. (45519,05 + 213,81). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди та витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, то в судовому засіданні представники позивачки не наполягали на задоволенні позовних вимог в цій частині, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні вищевказаних позовних вимог. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 457,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial