Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

25.05.2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] і у звязку з несплатою ним коштів за житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2015 року утворилася заборгованість у сумі 8157,44 грн. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 8157,44 грн. та сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, та пояснила, що відповідач прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] та у подальшому його дружини [PERSON], тому успадкував також зобовязання щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та, будучи допитаним у якості свідка, пояснив, що він не є власником квартири [ADDRESS], оскільки свідоцтва про право на спадщину після смерті його дружини [PERSON] він не отримував, із заявою до КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно не звертався і з приводу підроблення такої заяви за його зверненням були внесені відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, досудове розслідування на теперішній час триває. Після скасування судового рішення про визнання спадщини у виді квартири [ADDRESS] відумерлою квартира йому в натурі не повернута, через що він позбавлений можливості вільного доступу до неї та права користування та неодноразово звертався до правоохоронних органів. Втім його права порушуються і на даний час. Договірних відносин між ним та позивачем не існує, він не проживав та не проживає у вказаній квартирі, не зареєстрований у ній, тому не є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Також просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки вважає, що позивач, заявляючи вимоги, пропустив трирічний строк позовної давності. \~\~\~ Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За положеннями п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитками, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов'язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19.11.2010 року у справі № 2-3813/2010 у справі за заявою прокурора про визнання спадщини відумерлою та окремим позовом [PERSON], [PERSON] до територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно позов [PERSON] та [PERSON] задоволено, встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], який помер 01.03.2000 року, у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], кожним, а також визнано за ними право власності на 1/2 частину цієї квартири за кожним у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01.03.2000 року (а.с. 82). Як зазначено в даному судовому рішенні, 01.03.2000 року помер [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS]. 22.02.1994 року він склав заповіт на все своє майно на імя свого сина [PERSON] та невістки [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, періодично проживали в ній та доглядали її. Із матеріалів спадкової справи (а.с. 60-74) встановлено, що [PERSON] померла 23.01.2014 року та у визначений законодавством строк, а саме 07.07.2014 року відповідач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, таким чином прийнявши спадщину. Після смерті [PERSON] 01.03.2000 року, а саме з 07.04.2010 року по 17.06.2011 року у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані квартиронаймач [PERSON], його дружина [PERSON] та дочка дружини [PERSON] (згідно ордера № 002777 від 29.03.2010 року), а 17.06.2011 року у квартирі ніхто не зареєстрований, про що свідчить довідка КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради від 19.04.2016 року № 552 (а.с. 81). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що відповідач прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] та дружини [PERSON], у тому числі у виді по 1/2 частині квартири [ADDRESS] після смерті кожного з них, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19.11.2010 року у справі № 2-3813/2010 за ним визнано право власності на 1/2 частину цієї квартири у порядку спадкування після смерті [PERSON], тому зазначене нерухоме майно належить відповідачу з часу відкриття спадщини. За положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, разом із правами, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] момент відкриття спадщини, відповідач успадкував також і їхні обовязки щодо сплати житлово-комунальних послуг. Позивач згідно статей 1, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року здійснює господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Як убачається з наданої позивачем довідки-розрахунку (а.с. 5-7), заборгованість з оплати наданих позивачем послуг за період з 01.11.2006 року по 01.05.2015 року складає 8157,44 грн., яка виникла через неоплату споживачем у повному обсязі щомісячних платежів за надані житлово-комунальні послуги. За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 12.01.2015 року КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради звернулося до Богунського районного суду міста Житомира із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 7806,96 грн. станом на 01.01.2015 року, внаслідок чого позовна давність була перервана. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 21.01.2015 року у звязку з тим, що вбачався спір про право на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України відмовлено у видачі судового наказу. У подальшому 25.05.2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 01.11.2006 року по 01.05.2015 року, пропустивши строк позовної давності щодо вимог за період з 01.11.2006 року по 11.01.2012 року, через що за заявою відповідача підлягає застосуванню строк позовної давності за цей період. \~\~\~ З огляду на те, що відповідач у порушення своїх зобовязань не сплачував у повному обсязі платежі за надані житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим були порушені права позивача, тому суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 12.01.2012 року по 01.05.2015 року, що становить 3355,48 грн. У тому числі заборгованість із 12.01.2012 року по 31.01.2012 року складає 53,00 грн. (82,10 грн. : 31 день = 2,65 грн. - середня вартість послуги за 1 день у січні 2012 року; 20 днів х 2,65 грн. = 53,00 грн. - заборгованість за 20 днів січня 2012 року). Доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог через існування перешкод у користуванні ним зазначеною квартирою, що підтверджується його зверненнями до правоохоронних органів з приводу заволодіння квартирою № 34 у будинку № 6 по вул. Кафедральній у м. Житомирі та внесенням відповідних відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР (а.с. 29, 30, 34), суд до уваги не приймає, оскільки відповідач, будучи власником квартири, але, не проживаючи в ній, не втрачає обовязку належного утримання належного йому нерухомого майна та не звільняється від сплати комунальних послуг, які надавалися позивачем. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., оплачений при поданні до суду позовної заяви, підтвердженням чому є платіжне доручення.

Outcome: partial