Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

25 березня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.3-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № МL-301/516/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 87\~300,00 швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 4,49% річних, строком користування до 23.08.2034 року. В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 23 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № SR-301/298/2007, відповідно до умов якого, остання зобовязалась забезпечувати виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № МL-301/516/2007 від 23.08.2007 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав, однак позичальник взяті на себе зобовязання не виконав, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого за ним станом на 12.02.2016 року виникла заборгованість, яка складає 63\~276,05 швейцарських франків, що в еквіваленті складає 1\~602\~358,40 грн. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитними договором не бажають, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просить солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на свою користь суму боргу за кредитним договором № МL-301/516/2007 від 23.08.2007 року в 63\~276,05 швейцарських франків, що в еквіваленті складає 1\~602\~358,40 грн. та стягнути судові витрати по справі в рівних частках. Позивач в особі свого представника діючого за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.91). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи про ознайомлення із датою наступного засідання ним та його представником за довіреністю [PERSON] (а.с.88). До суду надав письмову заяву, в якій просить позовну заяву залишити без розгляду (а.с.93). Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавала. Крім того, до суду повернулися конверти з відправленнями, що направлялись відповідачці неодноразово, із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.72,74-75,81-82). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 23 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №\~МL-301/516/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 87\~300,00 швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 4,49% річних, строком користування до 23.08.2034 року (а.с.\~6-13). В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору між позивачем та [PERSON] 23 серпня 2007 року укладено договір поруки № SR-301/298/2007, відповідно до умов якого остання зобовязалась забезпечувати виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №\~МL-301/516/2007 від 23.08.2007 року (а.с.14-15). Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав кредит надав. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконував, допустивши прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за ним, утворилась заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку зазначеного у позовній заяві, станом на 12.02.2016 року заборгованість [PERSON] складає 63\~276,05 швейцарських франків, яка складається із : тіла кредиту 54\~233,72 швейцарських франків, що у еквіваленті складає 1\~373\~376,76 грн.; відсотків за кредитом 9\~042,33 швейцарських франків, що у еквіваленті складає 228\~981,64 грн. (а.с. 5). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд зауважує, що зазначений розрахунок заборгованості та заявлені вимоги до стягнення не відповідають наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.55), тому бере до уваги саме цей розрахунок та офіційний курс гривні до швейцарського франку станом на 12 лютого 2016 року, що становив: 1 швейцарський франк еквівалентний 26,840608 грн. Тому, враховуючи вищевказане, слід вважати належним розмір заборгованості в сумі 63\~111,10 швейцарських франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 12.02.2016 року (1\~швейцарський франк дорівнює 26,840608 грн.) становить 1\~693\~940,30 грн., яка складається із : тіла кредиту 54\~233,72 швейцарських франків, що у еквіваленті складає 1\~455\~666,02 грн.; відсотків за кредитом 8\~877,38 швейцарських франків, що у еквіваленті складає 238\~274,28 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № МL-301/516/2007 від 23.08.2007 року в сумі 63\~111,10 швейцарських франків, що у еквіваленті складає 1\~693\~940,30 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, то з відповідачів належить стягнути, в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 24\~035,38 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial