Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

25.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обґрунтування вимог зазначив, що він та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 09.07.2011 року по 23.09.2013 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення сторін дитина залишилася проживати з матір'ю, та, наразі, між сторонами постійно виникають непорозуміння з приводу участі [PERSON] в вихованні та спілкуванні з дитиною. Побачення батька та доньки носять епізодичний, короткостроковий та нерегулярний характер, оскільки відповідач штучно створює перешкоди та перепони у спілкуванні з дитиною. Позивач посилався на те, що має гарні особистісні характеристики, не має шкідливих звичок, має зареєстроване місце проживання в м. Києві, таким чином, вважає, що причини обмеження його зустрічей з рідною донькою відсутні. Таким чином, посилаючись на відповідні норми законодавства, просив суд встановити [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] у вигляді систематичних побачень, а саме: щотижня, але не менше двох побачень в будні дні; один повний вихідний день; частково святкові дні та дні народження. 28.05.2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої додатково зазначив, що за місцем проживання має всі необхідні для перебування дитини речі, крім того, посилався на те, що, враховуючи години роботи відповідача, йому неодноразово доводилося особисто доглядати за дитиною, таким чином, він має необхідний досвід та навики. Згідно уточнень, просив суд визначити наступний графік побачень з малолітньою [PERSON]: два будні дні (вівторок та четвер) щотижня у першій половині дня; один повний день в суботу; одна половина дня в святкові дні. 16.04.2014 року [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наразі малолітня [PERSON] проживає разом з нею, проте наявні неодноразові випадки того, що відповідач [PERSON] забирав дитину більш ніж на добу без згоди матері. Крім того, вказувала, що відповідач не надає згоди на проведення реєстрації місця проживання дитини з матір'ю. Крім того, [PERSON] неодноразово усно заявляв про те, що вважає, що дитина повинна поживати разом з батьком. [PERSON] вказала, що має зареєстроване місце проживання в м. Києві, а саме трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], в якій дитині виділено окрему кімнату, за дитиною здійснюють постійний догляд батьки позивача за зустрічним позовом, сама [PERSON] має постійне місце роботи та стабільно високий заробіток. З огляду на вказане, оскільки умови проживання дитини за місцем поживання матері відповідають всім вимогам, враховуючи положення міжнародного законодавства, згідно якого малолітню дитину не слід розлучати з матір'ю, просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON]. Протокольною ухвалою суду від 16.04.2014 року замінено третю особу за первісним позовом Службу у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на Службу у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Зазначили, що у позивача є постійне місце проживання, однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS], де наявні всі необхідні предмети для перебування дитини, що підтверджується атом огляду побутових умов, який було проведено Службою у справах дітей. Вказали, що для дитини необхідно спілкуватися з обома батьками, перебування з батьком буде для неї корисним, крім того, зазначили, що разом з батьком дитина поводить себе радісно, весело, не є стурбованою, не плаче. Вважають, що негативна реакція на батька у дитини, про яку зазначає в запереченнях відповідач, спровокована, в першу чергу, поведінкою [PERSON] та її батьків, які налаштовують дитину проти позивача. Зазначили, що висновок Служби у справах дітей, наданий третьою особою, носить рекомендаційних характер, таким чином, просили позов задовольнити згідно графіку, зазначеному в уточненій позовній заяві. Зустрічний позов визнав в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні вимоги первісного позову визнали частково, зазначили, що не заперечують проти того, що дитині необхідно спілкуватися з батьком, проте, просили визначити їх графік побачень наступним чином: два будні дні щотижня, а саме в вівторок з 10:00 год. до 12:00 год. та четвер з 17:00 год. до 19:00 год., за сприятливих погодних умов та стану здоров'я дитини. Крім того, як обов'язкову умову наголошували на обов'язковій присутності під час побачень близьких людей дитини: позивача особисто чи її батьків, з метою забезпечення спокою та психологічного комфорту дитини. Вимоги зустрічного позову підтримали, просили задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні вважав первісний позов таким, що підлягає задоволенню частково, згідно чого надав Висновок про рекомендований порядок визначення графіку побачень батька [PERSON] та малолітньої [PERSON]. Згідно вказаного Висновку, за результатами проведення дослідження житлово-побутових умов сторін, встановлення їх соціальних характеристик, Служба вважає за доцільне передбачити порядок участі [PERSON] в вихованні доньки шляхом постійних побачень кожен вівторок з 10:00 год. по 12:00 год. та кожен четвер з 17:00 год. по 19:00 год. щотижня. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 10.07.2012 року. (а.с. 11) Як встановлено з пояснень сторін, а також вбачається з копії рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем наразі розірваний та вони проживають окремо. (а.с. 12) Малолітня [PERSON] наразі постійно проживає разом з матір'ю [PERSON], що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями до ч. 1 ст. 159 СК України передбачається, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, вбачається, що за батьками закріплено рівне право на участь в вихованні дитини та право на безперешкодне спілкування з нею. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено з договору купівлі-продажу квартири від 14.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №939, [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS]. (а.с. 13) Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 14.05.2014 року, яке було проведено Службою у справах дітей Шевченківської районної в м. києві адміністрації, в квартирі за місцем проживання [PERSON] чисто та прибрано, в кімнаті наявна вся техніка та меблі, для малолітньої дитини виділено місце для відпочинку та ігор, наявний дитячий столик для годування, ліжко. (а.с. 103) Як вбачається з характеристики [PERSON] від 29.04.2014 року, за місцем проживання останній характеризується добре. (а.с. 104) Суд не приймає до уваги документи, надані стороною відповідача за первісним позовом, зокрема витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань та заяви до органів міліції з приводу протиправної поведінки [PERSON], оскільки за вказаними заявами приймалися рішення про закриття кримінального провадження та завершення перевірки без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, таким чином, факт неналежної поведінки [PERSON] належно не підтверджений. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про те, що спілкування дитини з батьком та перебування останньої з ним за його місцем проживання перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи все викладене вище, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та усунути перешкоди в спілкуванні батька [PERSON] з донькою [PERSON], шляхом встановлення графіку їх постійних побачень, оскільки право батька на безперешкодне спілкування з дитиною передбачене чинним сімейним законодавством України, а обставин, які б свідчили про те, що таке спілкування буде шкодити інтересам дитини, судом не встановлено. Приймаючи рішення про визначення графіку постійних побачень [PERSON] з малолітньою [PERSON] суд враховує вимоги положень ст. 159 СК України, зокрема бере до уваги вік дитини, розпорядок її дня, графік прийому їжі та проведення дозвілля. Так, з пояснень матері дитини [PERSON] встановлено, що малолітня [PERSON] приймає їжу тричі в день, післяобідній сон з 14:00 год. по 16:00 год.. Крім того, як вбачається з Довідки Дитячого розвивального центру «Малюк Арістотель», малолітня [PERSON] відвідує заняття в Центрі чотири рази на тиждень, зокрема у всі будні дні, крім четверга. Таким чином, враховуючи вік дитини, зокрема те, що [PERSON] лише два роки та вона потребує підвищеного догляду з боку матері і не може бути на довгий час з нею розлучена, враховуючи графік прийму їжі дитиною, зокрема сніданок з 09:00 год. по 09:30 год., обід з 13:00 год. по 14:00 год., вечеря з 19:30 год. по 20:00 год., а також час проведення дозвілля, зокрема відвідування центру розвитку по вівторкам та четвергам з 10:00 год. по 10:30 год., післяобідній сон з 14:00 год. по 16:00 год., суд приходить до висновку про встановлення позивачу графіку побачень часовим проміжком в дві години два дні на потязі тижня: кожен вівторок з 11:00 години по 13:00 годину та кожен четвер з 17:00 години по 19:00 годину. З вказаних підстав, визначаючи час побачень по вихідних днях, суд вважає за доцільне визначити графік наступним чином: кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 години по 12:00 годину, з метою забезпечення збереження встановленого режиму дня малолітньої дитини [PERSON]. Стосовно побачень [PERSON] з дитиною на святкові дні, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги частково та передбачити право батька на безперешкодне побачення в першій половині дня, наступного після дня народження малолітньої [PERSON], а саме 27 червня кожного року. Стосовно заперечень відповідача [PERSON], в яких остання вказує про необхідність проведення побачень батька з дитиною за обов'язкової участі її особисто або ж її батьків, тобто близьких для дитини людей, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Разом з тим, з наданих під час судового розгляду документів та пояснень сторін вбачається лише наявність неприязних та конфліктних стосунків між позивачем та відповідачем особисто, негативний вплив поведінки батька на дитину не доведено, за таких обставин суд не вбачає підстав для обумовлення побачень батька з дитиною присутністю іншої особи. Приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову та визначаючи місце проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON], суд керується наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом . Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з заяви відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в матеріалах справи, останній позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю визнає повністю та не заперечує проти їх здоровлення судом. (а.с. 105) Крім того, з поданих стороною позивача за зустрічним позовом документів вбачається, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована в трикімнатній квартирі, де для малолітньої [PERSON] виділено окрему кімнату, за місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, має стабільно високий дохід. (а.с. 66, 68-69) Під час здійснення Службою у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації перевірки житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] було встановлено, що в трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] для дитини виділено окреме спальне місце в кімнаті разом з матір'ю, виділено окрему кімнату для ігор, наявні всі необхідні меблі, іграшки та речі відповідного віку та сезону, тобто належні умови для розвитку та проживання створено, що зафіксовано в Висновку служби від 23.05.2014 року за №100-3804. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач [PERSON] має позитивні характеристики за місцем роботи, стабільний самостійний дохід, житло, в якому зареєстрована та проживає з малолітньою донькою, нею за місцем проживання створено всі необхідні умови проживання, виховання, повноцінного гармонійного розвитку дитини, а відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial