Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

25.10.2019 позивачі звернулись до суду із вказаною позовною заявою, уточнивши її 05.11.2019, яка обґрунтована тим, що 09.04.2018 сталася ДТП, в результаті якої автомобілю позивачів були завдані значні механічні пошкодження, а [PERSON] було заподіяно ще й значної шкоди здоров`ю. Вироком від 01.08.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП. За наслідками ДТП позивачам була завдана матеріальна шкода на загальну суму 156196,08 грн., з яких 100000 грн. виплачено страховою компанією, а залишок у розмірі 56196,08 грн. та моральну шкоду [PERSON] в розмірі 70000 грн., і [PERSON] в розмірі 30000 грн., просять стягнути з відповідача на їх користь. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що страховою компанією відповідача вже було відшкодовано позивачу 100000 грн., а доказів щодо витрат на лікування і придбання медикаментів на цю суму позивачем [PERSON] не надано. Крім того, зазначає, що його рідними на банківську картку позивача [PERSON] було перераховано 3100 грн.. Також вказує, що він є інвалідом другої групи, сам потребує значних витрат на своє лікування, кошти на яке ним було позичені під розписки у інших осіб. Відповідач заперечує проти відшкодування заявленої позивачами моральної шкоди, оскільки ними не надано доказів її існування і обґрунтованого розрахунку (вх.№400 від 10.01.2020). Позивачі, кожен окремо, подали 27.02.2020 заяви про залишення без розгляду позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди (вх.№№4036, 4035 від 27.02.2020). Ухвалою від 01.11.2019 відповідно до ст. 185 ЦПК України, в зв`язку з порушенням позивачами ст.175 ЦПК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків їм надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 04.11.2019 до суду на виконання ухвали від 01.11.2019 позивачами подана уточнена позовна заява. Ухвалою від 09.12.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 03.02.2020. У судовому засіданні 03.02.2020 було оголошено перерву до 27.02.2020 перед дослідженням письмових доказів та надання сторонам можливості врегулювати розмір відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивачі, кожен окремо, підтримали заявлені позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 56196,08 грн.. Щодо заявленого відшкодування моральної шкоди просили суд залишити зазначені вимоги без розгляду. Відповідач у судовому засіданні проти стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 56196,08 грн. не заперечував, позов у цій частині визнав повністю. У судовому засіданні 27.02.2020 було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено сторонам про дату його повного складення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. 09.04.2018 приблизно о 10:45 годин по сухому асфальтному покриттю проїзної частини вул. О. Солом`яного з боку вул. Каширська в напрямку вул. С. Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу рухався автомобіль «Dacia Logan» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який виявивши в смузі руху перешкоду у вигляді ями, не оцінив зміну дорожньої обстановки, як «перешкоду для руху», і негайно не прийняв заходи по зниженню швидкості аж до повної зупинки керованого автомобілю на займаній смузі, маючи на те технічну можливість, виїхав на смугу зустрічного руху, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з належним позивачу [PERSON] автомобілем марки «Daewoo Sens T1311» реєстраційний номер [NUMBER] , яким управляв позивач [PERSON] .. В результаті порушення відповідачем [PERSON] п.12.3 Правил дорожнього руху України ним було скоєне дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), тобто вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні даного ДТП доведена у повному обсязі та підтверджується вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2019, який набрав законної сили 03.09.2019 (а.с.50). В результаті ДТП автомобілю позивачів були спричинені значні механічні ушкодження на суму 54196 грн. 08 коп., що підтверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження №Д22/06/18, який складено 25.06.2018 судовим експертом Чивчиш О.П [PERSON] (а.с.11-36). Крім того, позивачами понесені витрати у сумі 2000 грн. за проведення вказаного автотехнічного дослідження, що підтверджується копією квитанції №051521 від 08.06.2018 (а.с.37). Вказана матеріальна шкода частково відшкодована страховою компанією ПрАТ «УПСК», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач, на суму 100 000 грн. за шкоду. Завдану життю і здоров`ю потерпілого (а.с.51). Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст. 124 Конституції України. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах,\~зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2). У п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 зазначено,\~що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій\~підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як встановлено у судовому засіданні завдана шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу в повному обсязі не відшкодована, що не оспорювалося відповідачем. Позивачем у даному позові заявлено позовні вимоги про стягнення збитків у загальному розмірі 56196 грн. 08 коп., що складаються з: 54\~196 грн. 08 коп. вартість матеріального збитку, завданого легковому автомобілю в результаті його пошкодження при ДТП та 2000 грн. вартість послуг із проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Надані позивачами докази у підтвердження факту завдання матеріальної шкоди та її розміру відповідачем не спростовані. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги до відповідача про стягнення 56196 гривень 08 копійок у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу легкового автомобіля марки «Daewoo Sens T1311» реєстраційний номер [NUMBER] . Враховуючи подані позивачами заяви від 27.02.2020 про залишення без розгляду позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, зазначені вимоги на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України підлягають залишенню без розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач, як особа з інвалідністю 2 групи, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» також звільняється від його сплати, судовий збір із відповідача на користь держави стягненню не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial