Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

25 червня 2012 року [PERSON] передав [PERSON] 8350 доларів США в рахунок придбання автомобіля «Фольксваген Бора», 2002 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. Договір купівлі-продажу вони не оформляли, [PERSON] передав [PERSON] реєстраційні документи на автомобіль. Стверджуючи, що 18 липня 2013 року на 79 км автодороги Київ-Одеса працівники міліції вилучили у нього автомобіль, на який Високівським РУЮ Запорізької області накладено арешт, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 99893 грн. 38 коп. збитків, що за курсом НБУ становить 8350 доларів США. Позивач стверджував, що 25 червня 2012 року [PERSON] запевнив його, що купив наведений автомобіль у свого родича [PERSON] Після 18 липня 2013 року [PERSON] довідався від [PERSON], що той не продавав [PERSON] автомобіль, а надав у користування без права відчуження. Відповідно, [PERSON] одержав гроші від [PERSON] шляхом обману. Пов'язані з цим переживання спричинили у [PERSON] безсоння, підвищення тиску та головні болі, у зв'язку з чим він змушений був лікуватись. Тому позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] 1000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і пояснив, що був переконаний, що уклав з [PERSON] договір купівлі продажу-автомобіля, оскільки передав йому гроші, а той передав документи, на підставі яких [PERSON] мав право користуватись автомобілем. Відповідач позов не визнав і пояснив, що також був впевнений, що продав автомобіль [PERSON] Про те, що автомобіль перебуває під арештом чи іншими обтяженнями, не знав. Сам він купив автомобіль весною 2008 року у [PERSON] за 13000 доларів США, при цьому одержав довіреність на право керування терміном на 3 роки, договір купівлі-продажу не оформляли. Третя особа [PERSON] пояснив, що домовився з [PERSON] про продаж автомобіля «Фольксваген Бора» за 14500 доларів США і в січні-лютому 2008 року надав відповідачу довіреність на керування автомобілем на 3 роки. Право власності на автомобіль повинно було перейти до [PERSON] після повного розрахунку, однак той сплатив лише 14200 доларів США. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Станом на червень 2013 року відповідно до вимог ст.ст. 208, 209, 657 ЦК України договір купівлі-продажу автомобіля (на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) повинен був укладатись в письмовій формі і не потребував нотаріального посвідчення. Оскільки позивач і відповідач визнали факт укладення договору купівлі-продажу, згідно з ст. 218 ЦК України для них відсутні правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину. Однак на підставі ст. 258 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля «Фольксваген Бора», 2002 року випуску реєстраційний № [NUMBER] є [PERSON] Василівська держнотконтора Запорізької області надала суду довіреність, посвідчену 3 березня 2008 року за реєстровим № 379, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] протягом 10 років бути його представниками з питань володіння наведеним автомобілем. Права розпоряджатись автомобілем [PERSON] надано не було. Оскільки [PERSON] не продавав автомобіль [PERSON], а [PERSON] не був уповноважений продавати автомобіль від імені власника, відповідно, договір купівлі-продажу між позивачем і відповідачем не відбувся. Відповідач визнав, що на час отримання від [PERSON] грошей за автомобіль йому було відомо, що на підставі довіреності [PERSON] він може лише користуватись автомобілем. Таким чином, він заволодів грошима позивача шляхом обману. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна позивачу неправомірними діями відповідача, повинна бути відшкодована в повному обсязі. Оскільки на час звернення до суду офіційний курс становив 11,96328 грн. за 1 долар США, вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають до повного задоволення. Як вбачається з акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18 липня 2013 року і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеною 6 березня 2012 року державним виконавцем ВДВС Високівського РУЮ Запорізької області, впродовж 1 року і 4 місяців позивач не використовує автомобіль «Фольксваген Бора» реєстраційний № [NUMBER], однак і не може повернути 8350 доларів США, незаконно одержані відповідачем. Протиправною поведінкою відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка підлягає до відшкодування на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Враховуючи характер і тривалість порушень прав позивача та глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, матеріальний стан сторін, а також вимоги розумності і справедливості, вимоги про відшкодування 1000 грн. моральної шкоди підлягають до повного задоволення. При цьому суд не вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлено в розмірі 10000 грн.: хоча ціна позову зазначена в такому розмірі, але позовні вимоги [PERSON] - стягнути 1000 грн. моральної шкоди. Після оголошення позовної заяви головуючий звернув на це увагу, однак до закінчення розгляду справи позивач не подав заяви про збільшення чи уточнення позовних вимог.

Outcome: approved