Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

26 листопада 2017 року позивач Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа страхування») звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 11 липня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 04 грудня 2014 року постановою Святошинського районного суду міста Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. 27 березня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Альфа страхування», обґрунтовуючи вказану заяву тим, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено на користь страхувальника суму у розмірі 32239,75 грн. У подальшому ПрАТ «СК «Альфа страхування» сплатило грошові кошти у розмірі 32239,75 грн. у порядку регресу на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування». Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму у розмірі 32239,75 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.33-34). Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 11 липня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/6769725) (а.с.3). 20 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів VOLKSWAGEN CADDY (д.н.з. [NUMBER]), що належить [PERSON], під кернуванням [PERSON], і CHEVROLET AVEO (д.н.з. [NUMBER]), що належить [PERSON], під кернуванням [PERSON] (а.с.10). Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу (а.с.11). 27 березня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Альфа страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 32239,75 грн. Заяву було обґрунтувало тим, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило на користь страхувальника грошові кошти для відновлення пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN CADDY (д.н.з. [NUMBER]), що належить [PERSON] (а.с.7). 04 вересня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» сплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму у розмірі 32239,75 грн. у порядку регресу (а.с.15). Крім того, судом установлено, що 29 листопада 2016 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» звернулося до [PERSON] з регресною вимогою (а.с.16). 30 листопада 2016 року вказану вимогу було отримано, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів, які б підтвердили поважність причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України (у редакції чинній на дату звернення позивача із позовною заявою до суду) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність порушення його прав відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до викладеного вище,

Outcome: approved