Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

25.12.2013 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на наступне. Позивач вказує, що 13.02.2002 р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла зазначену квартиру позивачу. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на зазначену квартиру. Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності зазначеного майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач - представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у сім'ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.1954 р., виданим Домахівською с/р Дмитрівського району Орловської області РСФСР та паспортом серії [NUMBER], виданим Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 11.08.1996 р., а після розірвання шлюбу з [PERSON] 28.03.1995 р. прізвище дружини не змінювалось (а.с. 4, 6). Згідно з розпорядженням органу приватизації № 24934 від 12.10.1993 р., зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 6-1450, [PERSON] Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З технічного паспорту від 03.09.1993 р. вбачається, що зазначена квартира загальною площею 26,32 кв.м., жилою 17.16 кв.м., підсобною 9,16 кв.м. складається з 1 (однієї) кімнати, матеріал зовнішніх стін черепашник, матеріал перекриття дерев'яний, матеріал підлоги дощаний, висота приміщень 2,70 м., стіни обклеєно шпалерами, опалення радіаторами. (а.с.9, 14, 16-17) [PERSON] та ЖЕЦ-73 Іллічівського району укладали Договір власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.03.1992 р. та Договір-зобов'язання від 12.10.1993 р. на обслуговування та ремонт жилого будинку по [ADDRESS] (а.с. 10-13) 13.02.2002 р. [PERSON] склала заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 4-361, у якому на випадок своєї смерті зробила розпорядження належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 7) Зі свідоцтва про смерть серіїі [NUMBER] від 06.11.2013 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років, про що складено відповідний актовий запис № 10758. (а.с. 8) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Тому спадкоємство майна [PERSON] має здійснюватись за заповітом. На підставі чого її донька [PERSON] зверталась до П'ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у відповіді щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину від 24.12.2013 р. № 2625 їй було відмовлено лише у зв'язку з відсутністю державної реєстрації квартири та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 15) Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1270 ЦК України встановлюється шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини для її прийняття, що й було зроблено спадкоємцем. Позивач у встановлений законом строк звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, тривалий час і на момент смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що крім [PERSON] спадкоємцями [PERSON] за законом являються її 2 сини, один з яких, а саме [PERSON], має право на обов'язкову частку в спадщині. В якості свідка [PERSON] суду показав, що йому відомо про наявність у нього права на обов'язкову частку в спадщині, однак на неї він не претендує, спадщину не приймає, заповіт він і брат не оспорюють і вдячні сестрі за догляд за матір'ю [PERSON] Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved