Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

24 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про усунення від права спадкування за законом. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивачі зазначають наступне. [INFO] померла бабуся позивачів - [PERSON] . Позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідач по справі є рідним дядьком позивачем та є спадкоємцем за законом, який має обов`язкову частку на спадщину, оскільки на день смерті бабусі він був пенсіонером. Померла [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно пересуватись. Доглядом [PERSON] , забезпеченням її ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливості займались близькі люди, зокрема мати позивачів [PERSON] та самі позивачі. Про безпорадний стан [PERSON] було відомо відповідачу [PERSON] , який мешкав по сусідству з матір`ю, проте жодного разу у тверезому вигляді до матері не приходив і не мав наміру надавати їх будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями та зовсім не буває у тверезому вигляді. Під час його навідування до померлої бабусі він завжди чинив скандали та вимагав у матері грошей для того, щоб він міг купити собі алкогольні напої, після цих скандалів бабусі кожного разу становилося гірше, доводилося викликати швидку допомогу. Окрім того, відповідач виносив майно бабці, якщо не міг витребувати в неї кошти. Бабуся заповіла усе належне їй майно позивачам згідно заповіту. Оскільки у померлої [PERSON] є спадкоємець за законом першої черги спадкування, який має обов`язкову частку на спадщину, проте умисно ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка потребувала такої допомоги, у позивачів виникла необхідність у зверненні до суду. Відповідач відзив по суті справи з викладом своїх заперечень до суду не надав, розпорядившись таким чином своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачі у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі з підстав, що наведені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). З копії довідки про причину смерті № 29 від 23 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією, хронічної серцево-судинної недостатності (а.с. 6). Згідно копії заповіту від 02 листопада 2016 року, який зареєстровано в реєстрі за № 659, [PERSON] заповіла: належну їй земельну ділянку площею 3,95 га, надану [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ДП № 12; п. №113 Зорянської сільської ради - [PERSON] ; належну їй земельну ділянку площею 3,94 га, надану [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ДП № 125; п. №114 Зорянської сільської ради - [PERSON] ; а все інше майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному (а.с. 7). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 54238977, дата видачі витягу 27.11.2018 року) підтверджується, що в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за номером 63389174, місце заведення Донецька область, Красногорівська державна нотаріальна контора, спадкодавець - [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДН № 034743 від 25 вересня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,95 гектарів, яка розташована на території ДП №12; п. №114 Зорянської сільської ради, земельну ділянку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). Копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( номер витягу НВ-1403985752019, дата формування 18.01.2019 року) підтверджується, що земельна ділянка за кадастровим номером 1423383000:05:000:0721, загальною площею 3,9464 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в Донецькій області, Мар`їнському районі, Зорянської сільської ради належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю І-ДН № 097476 від 05 вересня 2002 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,94 гектарів, яка розташована на території ДП №125; п. №113 Зорянської сільської ради, земельну ділянку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-1403985892019, дата формування 18.01.2019 року) підтверджується, що земельна ділянка за кадастровим номером 1423383000:05:000:0722, загальною площею 3,9400 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в Донецькій області, Мар`їнському районі, Зорянської сільської ради належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 15-17). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками вказано: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 18). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] 03 вересня 2010 зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с. 24). Як вбачається з копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище, набуте під час укладання шлюбу, а саме: Часовських (а.с. 25). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками вказано: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 19). Довідкою Зорянської сільської ради від 24 квітня 2019 року за № 238 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але постійно мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Як вбачається з довідки Зорянської сільської ради від 24 квітня 2019 року за № 239 [PERSON] з січня 2018 року по дату смерті ( [INFO] ) здійснювала догляд за своєю свекрухою [PERSON] , 1930 року народження, що мешкала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно копії довідки Зорянської сільської ради від 26 листопада 2019 року за № 770 [PERSON] , 1930 року народження, була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На дату смерті разом з нею за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , 1987 р.н., онук; [PERSON] , 1987 року народження, онука; [PERSON] , 2010 р.н., правнук (а.с. 27). Як вбачається з наданої Зорянською сільською радою 26 вересня 2019 року за № 867 громадської характеристики на [PERSON] останній проживає на території сільської ради з народження по теперішній час,одружений, пенсіонер. Випадки порушень громадського порядку відсутні, скарги від сусідів на односельців на поведінку [PERSON] не надходили. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , наданих у судовому засіданні, свідок є сусідом покійної [PERSON] , свідок час від часу допомагав їй, то дрів нарубати, то вугілля занести. [PERSON] не могла сама себе обслуговувати, була слаба. Відповідач приходив до своєї матері. Також померлій допомагав пасинок свідка. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , наданих у судовому засіданні, відповідач по справі є сватом свідка. Про смерть [PERSON] ніхто не знав, її невідомо куди забрали. Останній раз свідок бачила [PERSON] у 2016 році. Свідок зазначає, що [PERSON] мала пенсію, особисті збереження. В останній час перед тим як [PERSON] забрали онуки, то до неї приходив відповідач та сусіди, які допомагали скопати огород. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , наданих у судовому засіданні, свідок зазначає, що він є сусідом відповідача. Відповідач допомагав своїй матері, сам свідок також ходив до померлої бабусі, травив жуків, носив воду, садив картоплю. В останнє померлу [PERSON] свідок бачив за півроку до того як її забрали онуки, вона розмовляла зі свідком, була адекватна. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Види спадкування визначені ч.1 ст. 1217 ЦК України згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Водночас ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Приписами ч. 3, 5, 6 ст. 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Як роз`яснено у п. 6 постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Вказаний правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року по справі 752/12158/14-ц. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Приписами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що померла [PERSON] перебувала в безпорадному стані, оскільки внаслідок свого похилого віку потребувала постійного стороннього догляду та нагляду, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала допомоги з боку свого сина [PERSON] , а останній, знаючи про наявність в його матері потреби у сторонньому догляді, розуміючи свій обов`язок як сина допомагати своїй матері та маючи можливість надавати допомогу та підтримку матері, ухилявся від цього, що знаходить своє вираження в тому, що померлій [PERSON] повсякчас допомагали її сусіди, з того моменту, як позивачі по справі забрали свою бабусю для догляду, [PERSON] жодного разу свою матір не навістив, допомогу не надавав, що свідчить про те, що дії відповідача були спрямовані на уникнення відповідача від обов`язку забезпечити підтримку своїй матері. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 768,40 грн На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved