Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

25 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 жовтня 2009 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2015 року шлюб з відповідачем розірвано. Надалі, рішенням Білопільського районного суду від 03 листопада 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на викладені вище обставини, на підставі ст. 182 СК України [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, який відповідно до рішення Білопільського районного суду від 30 листопада 2015 року має сплачувати [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 24). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 23). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, в якому у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а. с. 3-4, 8). Рішенням Білопільського районного суду від 30 червня 2015 року, яке набрало законної сили 13 липня 2015 року, шлюб між сторонами у справі розірвано (а. с. 6). Заочним рішенням Білопільського районного суду від 30 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2015 року, з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого 18 грудня 2015 року видано виконавчий лист (а. с. 7, 22). З матеріалів справи також вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO] навчається у третьому класі Улянівського НВК: ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ, проживає разом із матірю за адресою: Сумська область, Білопільський район, вул. Поділ, 9 та перебуває на її утриманні (а. с. 14). Позивач працює в КЗ СОР Улянівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Білопільського району та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 5 164 грн. 88 коп. (а. с. 15). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом (ст. 192 СК України). 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення гарантованого державою права на утримання дитини на рівні не менше від законодавчо встановленого, суд приходить до висновку про необхідність зміни мінімального розміру аліментів на утримання дитини, стягнутих за рішенням Білопільського районного суду від 26 грудня 2008 року, до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Білопільського районного суду від 30 листопада 2015 року по справі №573/2389/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved