Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

24 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (далі ДП «КТЦ») про скасування наказу про звільнення. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Фонду державного майна України № 1862 від 12.10.2016 на нього було покладено виконання обовязків генерального директора ДП «КТЦ». Наказом Фонду державного майна України № 1980 від 31.10.2016 на нього було покладено виконання обовязків директора ДП «КТЦ» до підведення підсумків конкурсного відбору керівника ДП «КТЦ» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем. Наказом ДП «КТЦ» від 16.01.2017 за № 8-к його було звільнено з підприємства за п. 6 ст. 40 КЗпП України та внесено відповідний запис до трудової книжки. Вважає, що наказ про його звільнення не має юридичної сили та підлягає скасуванню через відсутність у ньому підпису керівника підприємства, неузгодження із усіма структурними підрозділами, на час його складання не було внесено зміни до штатного розкладу та в день звільнення позивачу не було вручено цей наказ. У звязку з наведеним просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «КТЦ» № 8-к від 16.01.2017, визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці за № 59 про звільнення за п. 6 ст. 40 КЗпП України з посади виконуючого обовязки директора ДП «КТЦ». Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та їх задоволенні просила відмовити. Зазначила, що наказ № 8-к від 16.01.2017 було підприємством належним чином оформлено та підставою для видання стало поновлення на роботі на підставі рішення суду [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, наказом Фонду державного майна України від 12.10.2016 № 1862 було поновлено [PERSON] на посаді генерального директора ДП «КТЦ» з 12 квітня 2016 року на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 за ст. 235 КЗпП України, звільнено з посади генерального директора ДП «КТЦ» з дати прийняття цього наказу через закінчення строку контракту від 25.08.2016 № 05-е/15 за п. 2 ч. 1ст. 36 КЗпП України, покладено на [PERSON] виконання обовязків генерального директора ДП «КТЦ» з дати прийняття цього наказу до призначення генерального директора ДП «КТЦ». (а.с. 7). Наказом Фонду державного майна України від 31.10.2016 № 1980 було припинено повноваження виконуючого обовязки генерального директора ДП «КТЦ» [PERSON] з дати прийняття цього наказу; покладено на [PERSON] виконання обовязків директора ДП «КТЦ» з дати прийняття цього наказу до підведення підсумків конкурсного відбору керівника ДП «КТЦ» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем. (а.с. 8). Наказом Фонду державного майна України від 12.12.2016 № 2226 було прийнято рішення про припинення ДП «КТЦ» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство. Було утворено комісію з припинення ДП «КТЦ» у складі голови комісії [PERSON], членів комісії [PERSON], [PERSON] (а.с. 9-10). Наказом Фонду державного майна України від 29.12.2016 № 2335 було затверджено статут ДП «КТЦ» у новій редакції. (а.с. 84) За п. 10.3 Статуту ДП «КТЦ» виконавчим органом підприємства (одноосібним) є Генеральний директор, який є посадовою особою. (а.с. 85-97). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6346/16-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року, було визнано протиправним та скасовано наказ Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року № 1862 «Про виконання рішення суду» в частині п. 1, відповідно до якого [PERSON] звільнено з посади генерального директора ДП «КТЦ» з дати прийняття цього наказу. Визнано протиправним та скасовано наказ ДП «КТЦ» № 214-к від 17 жовтня 2016 року про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] Поновлено [PERSON] на посаді генерального директора ДП «КТЦ». (а.с. 61-81). 19 грудня 2016 року [PERSON] зверталась до Фонду державного майна України із заявою про поновлення її на посаді на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6346/16-ц. (а.с. 82-83). Наказом Фонду державного майна України від 29.12.2016 № 2336 було увільнено [PERSON] від виконання обовязків директора ДП «КТЦ» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «КТЦ» та введення нового штатного розпису. Пунктом 2 цього наказу було поновлено [PERSON] на посаді генерального директора ДП «КТЦ» з моменту державної реєстрації нової редакції статуту ДП «КТЦ» та введення нового штатного розпису. Підставою для винесення даного наказу слугувало рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6346/16-ц та постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2016 ВП № 53177782. (а.с. 11, 57). Наказом ДП «КТЦ» № 8-к від 16.01.2017 було звільнено [PERSON] з посади виконуючого обовязки директора на підставі ст. 40 п. 6 КЗпП України, у звязку з поновленням на роботі працівника, який виконував цю роботу на підставі наказу ФДМУ № 2336 від 29.12.2016, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.12.2016. При звільнені [PERSON] нарахована вихідна допомога та компенсація за 8 календарних днів не використаної відпустки. Даний наказ підписано керівником підприємства та узгоджено із службами підприємства. До даного наказу складено акт від 16.01.2017 року про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення, згідно якого комісія в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт відмови [PERSON] від ознайомлення з наказом про звільнення № 8-к від 16.01.2017, ставити свій особистий підпис в книзі отримання трудових книжок, картці № П-2 в частині «Дата і підстави звільнення», журналі наказів про звільнення. Також комісія в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт відмови від особистого підпису в наказі про звільнення [PERSON] від 16.01.2017 № 8-к [PERSON] (а.с. 58-60). Згідно запису № 59 від 16.01.2017 у трудовій книжці [PERSON], останній був звільнений за ст. 40 п. 6 КЗпП України, у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Запис внесений до трудової книжки на підставі Наказу № 8-к від 16.01.2017, наказу ФДМУ № 2336 від 29.12.2016. (а.с. 26). Наказом ДП «КТЦ» від 16.01.2017 № 20 було внесено зміни до штатного розкладу підприємства, а саме було виведено посаду директор та введено посаду генеральний директор. (а.с. 107-108). У витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП «КТЦ» зазначено, що з 13.01.2017 керівником юридичної особи є [PERSON]. (а.с. 99-106). Наказом Фонду державного майна України від 20.02.2017 № 266 відсторонено [PERSON] від займаної посади генерального директора ДП «КТЦ» строком на два місяці з моменту набрання ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року у справі № 210/5538/16-к, провадження № 1-кс/210/285/17 законної сили. На час відсторонення [PERSON] від займаної посади виконання обовязків генерального директора ДП «КТЦ» покладено на першого заступника генерального директора ДП «КТЦ» [PERSON] (а.с. 55). Наказом Фонду державного майна України від 20.02.2017 № 265 відсторонено [PERSON] від виконання обовязків голови комісії з припинення ДП «КТЦ» строком на два місяці з моменту набрання ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року у справі № 210/5538/16-к, провадження № 1-кс/210/285/17 законної сили. На час відсторонення [PERSON] від виконання обовязків голови комісії з припинення ДП «КТЦ» виконання обовязків голови комісії з припинення ДП «КТЦ» покладено на першого заступника голови комісії [PERSON] (а.с. 56). Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. (ч.1 ст. 21 КЗпП України). Згідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. За положеннями п. 6 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Згідно положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до п.п. 11 п. 10 розд. ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 р. за № 736/27181, з розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обовязково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення. Так, звертаючись до суду позивач вказував про неналежне оформлення наказу про його звільнення, а саме на відсутність підпису керівництва та невручення йому копії наказу про звільнення, а також не введення нового штатного розпису на підприємстві. Однак в матеріалах справи мається копія спірного наказу № 8-к від 16.01.2017, який підписаний керівником підприємства та узгоджений з відповідними службами підприємства. Окрім цього до даного наказу додано акт відмови про його отримання та ознайомлення з ним [PERSON] Окрім цього наказом ДП «КТЦ» від 16.01.2017 № 20 було внесено зміни до штатного розкладу підприємства, а саме було виведено посаду директор та введено посаду генеральний директор. Зазначене свідчить про те, що доводи позовної заяви в цій частині є надуманими та недоведеними. Також, згідно положень ст. 4 Закону України «Про управління обєктами державної власності» субєктами управління обєктами державної власності є, зокрема, Фонд державного майна України. За положеннями ст. 6 вищевказаного Закону уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Так, підставою для винесення наказу № 8-к від 16.01.2017 ДП «КТЦ» та відповідного запису до трудової книжки позивача слугував наказ Фонду державного майна України від 29.12.2016 № 2336. Про те у даному цивільному позові позивач не ставить питання про визнання незаконним та скасування вказаного наказу Фонду державного майна України від 29.12.2016 № 2336, на підставі якого було видано спірний наказ. Таким чином суд вважає, що звернення до суду із даним позовом є передчасним. Окрім цього позивач зазначає, що йому при звільненні не було запропоновано іншу роботу на підприємстві. Так, згідно положень ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Так, даний спір виник із трудових правовідносин повязаних із звільненням позивача, водночас позивачем не предявлено вимоги про поновлення на роботі, а заявлено вимогу про скасування наказу, що свідчить також про невірно обраний спосіб захисту прав. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 21, 23, 40, 47 КЗпП України, ст. 16 ЦК України,

Outcome: dismissed