Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

26.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх прибутків щомісяця та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх прибутків щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття та допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.12.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №710. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 22.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами 09.06.2016 року укладено усний договір про проживання дітей та про участь у їх вихованні. Відповідно до умов вказаного договору батьки домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав матір'ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері: [ADDRESS]. Діти: син, [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], перебувають на повному утриманні позивача та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Як зазначає позивач, відповідач з лютого 2019 року зовсім не цікавиться вихованням дітей, припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у вирішенні щоденних побутових проблем. Знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків та добровільно виконувати їх не бажає, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до нього з цього приводу. Відповідач офіційно не працевлаштований та має гарний стан здоров'я, стабільний дохід, аліменти нікому не сплачує, отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей. У зв'язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Призначено судове засідання. Сторони у судове засідання 15.04.2019 року не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що у позивач та відповідач мають дітей - [PERSON], яка народилася 26.04.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.05.2011 року, актовий запис №274, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.09.2012 року, актовий запис №678. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 17.12.2010 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №710. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача змінено на «[PERSON]» (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також беручи до уваги те, що відповідач позов визнав у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з чим суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та[PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частці від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог у повному обсязі до початку розгляду справи по суті суд, відповідно до положень ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору у розмірі 384,20 грн., від якого позивач звільнена

Outcome: approved