Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

25.06.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника адвоката Петрова Г.М., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що у січні 2021 року позивачка, яка є пенсіонером, отримала пенсію у розмірі меншому ніж за звичай. Після чого, вона звернулась до Пенсійного Фонду України, де їй пояснили, що з її пенсії утримується 20 відсотків згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника. 22.06.2021 року представник позивача на адвокатський запит отримав від приватного виконавці постанову від 15.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 63915326 з примусового виконання виконавчого напису № 43911, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» заборгованості у розмірі 10 072,57 грн. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, з позивача стягується заборгованість у розмірі 10 072,57 грн. за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року, укладеного між нею та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 329 від 08.10.2018 року є ТОВ «ФК Кредит-Капітал», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11-08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «ФК «Аланд». Також, приватним виконавцем Мельник Ю.А. в рамках даного виконавчого провадження були винесені наступні постанови: - постанова від 15.12.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди; - постанова від 15.12.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; - постанова від 24.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню з наступних підстав: - на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчинення на кредитних договорах; - виконавчий напис не було вчинено на документів, що встановлює зобов`язання за договором. Пунктом 2 Переліку № 1172 від 29.06.1999 року (в редакції, що діяла до 22.02.2017 року) було зазначено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, приватному нотаріусу надаються наступні документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору. Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 року № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. З документів, що були надані приватним виконавцем, встановлено, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який взагалі не підписаний та не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком № 1172. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису. Крім того, за змістом виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума повної заборгованості складає 9 572,57 грн. Але вказана сума заборгованості є безпідставною, в силу наступного. В оскаржуваному виконавчому написі зазначається заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5 022,97 грн. Проте, отриманий кредит, позивач повернула у повному обсязі ще у 2018 році, і у період з 2015 року по 2020 рік банком не заявлялось жодних претензій до [PERSON] стосовно невиконання умов договору від 30.11.2015 року. Крім того, з виконавчого напису вбачається, що сума нарахованих відсотків складає 4 549,60 грн. Однак, у виконавчому написі не зазначено за який період та за якою ставкою нараховуються відсотки, тому вказана сума нарахованих процентів також є безпідставною. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив визнати таким, що не підлягає виконавчий напис № 439 від 08.06.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення з боржника [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року у розмірі 10 072,57 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи надіслано учасникам судового процесу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 року, зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 43911, вчиненого 08.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що здійснюється в межах виконавчого провадження ВП № 63915326, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. - до набрання рішення суду у цивільній справі № 335/6747/21. Відповідач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» будучи повідомленим про відкриття провадження у справі, та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відзив на позовну заяву [PERSON] та будь-які клопотання до суду не подав. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти» представник відповідача Пилипенко ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву отримав 02.09.2021 року, строк для подання відзиву визначений судом сплив. Клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву відповідач не заявив. В судове засідання жодного разу не з`явився. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву [PERSON] отримав 09.09.2021 року. У встановлений судом строк (15 днів з дня отримання) приватний нотаріус письмові пояснення щодо обставин викладених у позові [PERSON] суду не подав. Третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву [PERSON] отримав 03.09.2021 року. У встановлений судом строк (15 днів з дня отримання) приватний виконавець письмові пояснення щодо обставин викладених у позові [PERSON] суду не подав. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Петров Г.М., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, у судовому засіданні заявлений позов підтримує просить такий задовольнити. Учасниками справи не подано заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. За цих підстав суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у ній доказами. Оцінивши зміст позовних вимог, подані в справу докази стороною позивача, заслухавши представника позивача, суд дійшов такого висновку. З доданих до позовної заяви документів встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. 15.12.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63915326 за заявою ТзОВ «ФК Аланд» про примусове виконання виконавчого напису № 43911 виданого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 10 072,57 грн. На підставі постанови приватного виконавця від 24.12.2020 року звернено стягнення на пенсію [PERSON] , яку вона отримує в ГУ ПФУ в Запорізькій області. Із змісту виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. вбачається, що останній 08.09.2020 року на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, пропонує звернути стягнення з громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Запоріжжя, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТІНУМ БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «ФК «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 329 від 04.10.2018 року є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, - заборгованість за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року. Строк платежу за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року настав. Боржником пропущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 9 572,57 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 022,97 грн; прострочена заборгованість за комісією становить - 0 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 4 549,60 грн.; неустойка (штраф, пеня) за порушення зобов`язань по кредиту - 0 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 10 072,57 грн. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її представник адвокат Петров Г.М. не погоджуються із спірним оскаржуваним виконавчим написом, оскільки сторона позивача вважає, що його було вчинено з численними порушеннями норм законодавства. Ці обставини відповідачем не заперечені та не спростовані. Зокрема відповідач в особі ТОВ «ФК «Аланд» не скористався своїм правом на подання відзиву, не надав своїх заперечень щодо наведених стороною позивача обставин та правових підстав позову із посиланням на відповідні докази та норми права. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З аналізу вищенаведених норм закону, вбачається, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Судом встановлено, що [PERSON] , згідно кредитного договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року, отримала грошові кошти (кредит) на поточні потреби у розмірі 11 560,00 грн. з фіксованою процентною ставкою за користуванням кредитом - 12,0000 % річних та обов`язковою сплатою комісії за обслуговування кредиту у сумі 364,00 грн. Дата повернення кредиту сторонами була погоджена до 02.02.2018 року. Згідно предмету Договору, та Додатку № 1 (Графіку платежів), Банк надав позивачеві грошові кошти (кредит) із строком кредитування 26 платіжних періодів. Однак позивач наголошує, що сума кредиту нею була повернута банківській установі ще у 2018 році. Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку має місце спір щодо наявності заборгованості у позивачки [PERSON] перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» за кредитним договором № 2611/2924BCLKA1K1 від 30.11.2015 року, оскільки сторона позивача зазначає про сплату щомісячних платежів на користь Банку, останній платіж, за її словами, мав місце у 2018 році, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», до якого перейшло право вимоги на підставі договору відступлення, не спростовано. Поряд із цим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Враховуючи те, що позивачка [PERSON] та її адвокат обґрунтованість та безспірність заборгованості по цьому кредитному договору заперечують повністю, та відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 83 ЦПК України доказів протилежного відповідач та треті особи суду не надали, то виконавчий напис приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором у безспірному порядку виконанню не підлягає. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суду не було надано доказів що для вчинення виконавчого напису надавались первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.012018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 08.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14. Суду не надано доказів, що договір на підставі якого вчинений виконавчий напис є нотаріально посвідченим. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 454,00 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову .

Outcome: approved