Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно починаючи з дня предявлення першого позову до суду, а саме з липня 2016 року і до досягнення повноліття дитини. В позовній заяві посилається на те, що з 20 липня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 17 листопада 2013 року у них народилася донька [PERSON]. 29 вересня 2016 року рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано. На даний час відповідач проживає окремо участі в утриманні дитини не приймає, донька знаходиться на повному утриманні позивача. Оскільки відповідач добровільно не сплачує аліменти на утримання дитини, позивач була змушена звернутися з заявою до суду. У судове засідання позивач не зявилась, до суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач у судове засідання двічі не зявився, направлені йому судові повістки про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернуті суду з поміткою пошти про те, що останній за вказаною в позовній заяві адресою не проживає (а.с. 18-19, 21-22). У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Захарівського РС ГУ ДМС України в Одеській області № 70/156 від 02 лютого 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: с. Леніне (тепер - Торосове) Фрунзівський (тепер - Захарівський) район Одеська область (а.с. 13). Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, а тому за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року було розірвано (а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 376194 від 12 грудня 2013 року (а.с. 4). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області № 1197 від 13 грудня 2016 року (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. посилаючись на те, що відповідач жодним чином не піклується про дитину, ухиляється від обовязків щодо її утримання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно ніде не працює, а тому має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано суду будь-якого розрахунку витрат на утримання дитини на місяць на підтвердження визначеного розміру аліментів, які вона просить стягнути. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; Таким чином, з огляду на те, що, відповідач є працездатною особою молодого віку, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя на рівні з позивачем, суд виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1500 гривень, щомісячно. Що стосується часу початку стягнення аліментів, то суд прийшов до наступного. Так, позивач в своїй заяві зазначає, що вона раніше вживала заходів щодо стягнення аліментів з відповідача, шляхом подачі в липні 2016 року до Фрунзівського районного суду Одеської області позовної заяви про стягнення аліментів, але тоді ухвалою суду її заява була залишена без розгляду. В звязку з цим, позивач посилаючись на ч. 2 ст. 79 СК України (час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя), просить суд стягнути з відповідача аліменти, щомісячно, починаючи з часу предявлення першого позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Разом з тим, судом встановлено, що позивач в липні 2016 року дійсно зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, проте ухвалою суду від 19 липня 2016 року позовна заява була залишена без руху, в звязку з її не відповідністю вимогам статей 119-120 ЦПК України, та в подальшому ухвалою від 19 вересня 2016 року залишена без розгляду з підстав невиконання недоліків зазначених в ухвалі від 19 липня 2016 року (а.с. 25). Тобто, вбачається , що позивач дійсно вживала заходів щодо отримання з відповідача аліментів, але їх не одержання повязане виключно з бездіяльністю позивача, яка полягає в неусуненні недоліків своєї позовної заяви. Виходячи з вказаного, ухилення відповідача від сплати аліментів, яке є однією з основних підстав присудження аліментів за минулий час, суд не вбачає. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати, саме у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 640 гривень. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII\~офіційно перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район, а село Леніне на село Торосове.

Outcome: partial