Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

24 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Позовна заява мотивована тим, що позивач з відповідачем перебував в довірливих відносинах, та 21 січня 2011 року передав у борг йому грошові кошти в сумі 45000 грн. на закупівлю матеріалів, які відповідач зобов`язався повернути до 31 березня 2011 року у Довгинцівському районі. Відповідач стверджував, що він є власником автомобіля «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , тому у розписці вказав, що вразі неповернення вказаної суми грошових коштів, передасть позивачу у власність автомобіль в рахунок погашення боргу. Після цього, 17 грудня 2011 року відповідач передав позивачу автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , в рахунок погашення боргу. Згодом, позивач передав вказаний автомобіль в оренду [PERSON] , який користувався ним три роки. Однак, договір купівлі-продажу автомобіля належним чином оформлений не був ні на ім`я позивача, ні на ім`я [PERSON] 28 травня 2015 року автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , був затриманий працівниками ДАІ, як такий, що знаходився під забороною банку для розшуку та затримання. [PERSON] звернувся до позивача з позовом про стягнення коштів в розмірі 45000 грн. за продаж автомобіля «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2017 був залишений без задоволення. Позивач вважає, що відповідач ввів його в оману, він не став власником автомобіля «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , та йому не було повернено грошові кошти в розмірі 45000 грн., тому просить стягнути вказану суму боргу, оскільки на його звернення щодо добровільного виконання зобов`язання відповідач не відповідає. Строк позовної давності позивачем порушено не було, оскільки частину зобов`язання за розпискою відповідачем було виконано, зокрема надано позивачу автомобіль, який не був оформлений на нього. Посилаючись на вищевикладені обставини просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до розписки позивач отримав грошові кошти в борг і зобов`язався повернути їх до 31 березня 2011 року, та станом на час звернення позивача до суду з позовом строк позовної давності закінчився, тому просить суд відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 24.01.2011 [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000 грн., та зобов`язався повернути до 31.03.2011, а у випадку не повернення грошових коштів, зобов`язався віддати належний йому на праві власності автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.8). Статтею 1046\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до постанови Верховного суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2017, яке набрало законної сили 14.03.2017, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів залишити без задоволення. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] передав у власність [PERSON] автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , на підставі розписки написаної у присутності свідків, та отримав грошові кошти в розмірі 45000 грн., однак судом не встановлено правових підстав для стягнення грошових коштів з [PERSON] у зв`язку з невиконанням ним взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу автомобіля (а.с.99-101). Згідно вимог ч.ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Положеннями\~статті 256 ЦК України\~визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статей 257-258 ЦК України\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 ЦК України). Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності та відмову в позові з цих підстав. Нормами ч.ч. 3, 4, 5 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної\~давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно розписки, відповідач зобов`язався повернути позивачу суму боргу до 31.03.2011, до суду позивач звернувся з позовом за захистом свого права 24.04.2017, однак рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2017 встановлено, що у [PERSON] перебував у користуванні автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак [NUMBER] , який у подальшому він передав у користування [PERSON] строком до 28.05.2015, що на думку суду свідчить про переривання строку позовної давності в розумінні статті 264 ЦК України, та відсутності підстав для відмови в позові. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved