Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, де зазначила, що її тітка [PERSON], яка померла 13.08.2001 року, за свого життя згідно до сертифікату набула право на земельну частку (пай), площею 10,27 умовних кадастрових гектарів, на території Михайлівської сільської ради Казанківського району. Спадкоємцем померлої був її брат, а для неї батько, - [PERSON], який помер 27.12.2003 року. Факт прийняття спадщини батьком після смерті [PERSON] встановлено судовим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.04.2015 року. Спадкоємцем померлого батька була його дружина, а її мати, - [PERSON], яка померла 18.11.2009 року, спадкоємцем якої вона є за заповітом померлої. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.08.2015 року її було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини і 26.12.2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. Кірова с. Михайлівка Казанківського району розміром 10,27 в умовних кадастрових гектарах. 15.03.2016 року отримала кадастровий номер 4823683200:10:000:0175 на земельну ділянку площею 8,72 га нормативною грошовою оцінкою 27408,61 грн. При оформленні документів на право власності на земельну ділянку їй стало відомо про те, що з 08.12.2009 року належна їй земельна ділянка перебуває в оренді у ПП «Агротех» на підставі договору оренди, укладеного [PERSON] РДА з даним підприємством строком на 10 років, яке сплачувало орендодавцю орендну плату. Посилаючись на вимоги ч.5 ст.1268, ч.1 ст.1277, ст.1214 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача 39000 грн. доходу (орендної плати), отриманого бюджетом за останні три роки від безпідставно набутого майна та витрати зі сплати судового збору шляхом проведення стягнень з рахунків [PERSON] Державної казначейської служби України у [PERSON] районі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] РДА за довіреністю від 24.10.2016 року [PERSON] позов не визнала і зазначила, що земельна частка (пай) розміром 10,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, право на яку набула член КСП ім. Кірова Казанківського району громадянка [PERSON] на підставі рішення [PERSON] РДА від 10.12.1996 року №444-р, входила разом з іншими нерозподіленими (не витребуваними) земельними частками (паями) до складу земельної ділянки загальною площею 18,99 га. На день реєстрації договору оренди зазначеної земельної ділянки між [PERSON] РДА та ПП «Агротех», що мало місце 08.12.2009 року, належна [PERSON] земельна частка (пай) не була витребувана ні власником сертифікату, ні його спадкоємцями, тому відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в редакції 2003 року, [PERSON] РДА була наділена повноваженнями (правами) щодо передачі не витребуваного паю в оренду в якості орендодавця. До позивача перейшла спадщина у виді права на земельну частку (пай), яким вона скористалася і після виділення цієї частки в натурі (на місцевості) та її реєстрації 15.03.2016 року в Державному земельному кадастрі, остання набула права власності на конкретну земельну ділянку, яке було зареєстровано 04.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За такого вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування доходів з посиланням на ст.1214 ЦК України, є безпідставними. По-перше, дана стаття містить норму про відшкодування доходів від майна, а не від права на земельну частку (пай). По-друге, [PERSON] РДА не набувала ніякого майна, а діяла у відповідності до норм Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передавши не витребувані паї в оренду. При цьому, у відповідності до ЗК України в редакції чинній на день укладення договору та Закону «Про оренду землі» у редакції від 09.07.2009 року, орендна плата за користування такою часткою має надходити до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади і не підлягає поверненню власнику сертифіката, оскільки орендодавцем виступала адміністрація, яка в силу договору і є отримувачем орендної плати. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] Державної казначейської служби України у [PERSON] районі явку свого представника не забезпечив. На думку прокурора вимоги позивача [PERSON] є безпідставними, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, прокурора та дослідивши письмові докази суд приходе такого висновку. [PERSON] ст.177 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та ціні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. В силу приписів ст.ст.179, 181 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. [PERSON] ст.190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. [PERSON] ст.ст.79, 79-1 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. В силу приписів ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або берегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. [PERSON] ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або берегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачаються, що громадянка [PERSON] як член КСП ім. Кірова Казанківського району на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 10.12.1996 року №444-р набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності вказаного підприємства, розміром 10,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і отримала відповідний сертифікат серії МК №0055525 від 06.03.1997 року. За свого життя власник сертифікату [PERSON] не реалізувала право вимоги на відведення належної їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості і померла 13.08.2001 року. Спадкоємцем померлої [PERSON] був її брат [PERSON], який помер 27.12.2003 року. Спадкоємцем померлого [PERSON] була його дружина (мати позивача) [PERSON], яка померла 18.11.2009 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої матері [PERSON] за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори 15.09.2004 року. 08 грудня 2009 року було зареєстровано договір оренди земельної ділянки загальною площею 18,99 га, укладеного між [PERSON] РДА та ПП «Агротех». До складу орендованої ділянки входила нерозподілена земельна частка (пай), право на яку належало померлій [PERSON], і яка на день реєстрації вказаного договору оренди не була витребувана спадкоємцями, тому передачу не витребуваного паю в оренду було вчинено [PERSON] РДА в межах повноважень у відповідності до вимог ст.13 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2015 року було встановлено юридичний факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його рідної сестри [PERSON], яка померла 13.08.2001 року. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.08.2015 року спадкоємцю за заповітом [PERSON] було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори 26.12.2015 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 18.11.2009 року, є її дочка [PERSON] Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. Кірова с. Михайлівка Казанківського району розміром 10,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] №НВ-4802023772016 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.03.2016 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленої 03.02.2016 року, відділом Держгеокадастру у [PERSON] районі зареєстровано за [PERSON] земельну ділянку, яка має кадастровий номер 4823683200:10:000:0175, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7200 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Розпорядженням [PERSON] РДА №119-р від 24.03.2016 року відповідно до заяви [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 8,7200 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Кадастровий номер земельної ділянки 4823683200:10:000:0175. 04 квітня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4823683200:10:000:0175, розташованої на території Михайлівської сільської Казанківського району, за субєктом [PERSON] Таким чином, виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України позивачу [PERSON] з 18.11.2009 року належала спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) розміром 10,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто, до спадщини не входило право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) оскільки жодному із згаданих вище спадкодавців не належало право власності на земельну ділянку і таке право не могло успадковуватися жодним із спадкоємців, тому посилання позивача на належність їй з 18.11.2009 року саме земельної ділянки є безпідставними. За такого є необґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування доходів з посиланням на ст.1214 ЦК України оскільки жоден з відповідачів взагалі не набував і не зберігав майно, яке б належало потерпілим (спадкодавцям чи спадкоємцям), у тому числі і позивачу, так як після виділення успадкованого земельного паю в натурі (на місцевості) остання набула права власності на нерухоме майно (конкретну земельну ділянку) лише 04.04.2016 року коли було проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В силу приписів ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed