Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

26 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2013 рюку року між нею та ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк, відповідач) було укладено договір №SAMDN01000739195973 вклад «Депозит Плюс на 6 мес» у розмірі 75 000,00 (сімдесят пять тисяч) гривень на строк 6 місяців з помісячною виплатою відсотків за ставкою 16% річних. До даного договору було також укладено додаткову угоду від 14.11.2013 року, відповідно до якої Банк збільшив процентну ставку (надбавка 1) на 2% та досягнута угода про перерахування процентів за надбавкою 1 на бонусний рахунок «Бонус плюс». В той же день, на виконання умов договору, вона електронним платежем переказала суму вкладу у розмірі 75 000,00 грн. на користь банку на вкладний (депозитний) рахунок №26354622737529, що підтверджується платіжним дорученням від 14.11.2013 № [NUMBER]. Після неоднарозових звернень до відповідача про повернення банківського вкладу відповідач ніяк не реагує, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі ст.526, 611, 625, 1058 ЦК України просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 75000 грн., які знаходяться на вкладному рахунку №26354622737529, відкритого в рамках договору №SAMDN 01000739195973 «Вклад депозит плюс на 6 мес» від 14.11.2013 року; стягнути з відповідача на її користь нараховані відсотки у розмірі 3000 грн. за вказаним договором, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2340,00 грн. та судові витрати. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви, кожен окремо, про продовження розгляду справи за їх відсутності. В судовому засіданні позивачка, позов підтримав, та просила його задовольнити. Представник відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав доказів отримання банком його письмової вимоги про дострокове розірвання договору банківського вкладу, не надав доказів надання коштів на депозит банку, зокрема, копія платіжного доручення не містить печатку банку, не надано оригінал або копію договору; позивачем невірно нараховані відсотки, зокрема не врахована відсоткова ставка «на вимогу»; Також вказав, що банк позбавлений у доступі до документів Кримської філії, крім того, позивач не надав доказів залишку грошових коштів на банківському рахунку на момент його звернення до суду, а саме 22.10.2015 року. Розрахунок відсотків за вкладом та 3% річних вважає необґрунтованими, оскільки позивачем навіть не вказано, за який період вони розраховані. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору вкладу «Приват-вклад» від 04.10.2013 року №SAMDNWFD0070007631400, укладеного між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», остання передала грошові кошти в сумі 120050,00 грн. для розміщення на депозитному вкладі під 10% річних строком до 04.10.2016 року (а.с.33),у відділені банку в м. Жовті Води по вул. Б. Хмельницького 14-а. Того ж дня зазначена вище сума була внесена до каси банку готівкою. 16 жовтня 2013 року позивачка, з особистих обставин, здійснила електронний переказ у розмірі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень зі свого вкладу №SAMDNWFD0070007631400 на свій власний картковий рахунок № 6762466001708211 в ПАТ КБ «Приватбанк», у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Севастополі, вул. ВажуденФука 10, щоб мати змогу частково використати кошти, оскільки остання там навчалась. Згодом 14 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено новий договір з більш вигідними умовами №SAMDN 01000739195973 «Вклад «Депозит Плюс на 6 мес» у розмірі 75000,00 гривень на строк 6 місяців з помісячною виплатою відсотків за ставкою 16 % річних. В той же день, на виконання умов договору, вона електронним платежем переказала суму вкладу у розмірі 75 000,00 грн. зі свого карткового рахунку № 6762466001708211 в ПАТ КБ «Приватбанк» на користь банку на вкладний (депозитний) рахунок №26354622737529, що підтверджується платіжним дорученням від 14.11.2013 № [NUMBER]. До вищезазначеного договору було також укладено Додаткову угоду від 14.11.2013 року, відповідно до якої банк збільшив процентну ставку (надбавка 1) на 2% та досягнена угода про перерахування процентів за Надбавкою 1 на бонусний рахунок «Бонус плюс» (а.с.34). Якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, строк вкладу продовжується неодноразово без відповідної заявки до банку. Факт внесення позивачем грошових коштів на рахунок банку №26354622737529 по договору підтверджується платіжним дорученням №2936105604 від 14 листопада 2013 року, банк платника Севастопольська філія ПАТ КБ «ПриватБанк», м.Севастополь (а.с.12). В грудні 2013 року, січні 2014 року, лютому 2014 року Позивач отримувала відсотки згідно депозитного договору. В березні 2014 карткові і депозитні договори Позивача без будь-якого попередження були заблоковані, а рахунки обнулені. Позивач одразу звернулась в березні 2014 року до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою м. Дніпро, пр.Героїв, 37 і зверталась неодноразово до call-center банку, на електронну пошту, письмово в центральне відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 50 та НБУ в м. Київ з проханням розблокувати карткові і депозитні договори, а також повернути кошти депозитного договору. З часом, карткові рахунки були розблоковані, а за депозитними договором банк не виконує свої зобовязання дотепер. Таким чином, кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території АР Крим, яка станом на час розгляду справи окупована. Договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпро, при цьому згідно ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідач, як банк, відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Також матеріали справи містять заяву позивача, адресовану головному відділенню банку, підписану 10.04.2015 року про негайне повернення депозитного вкладу за договором № SAMDN01000739195973, а також процентів за весь час користування банком її депозитними коштами (а.с.9). Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична ...особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч.І Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як власність. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з\~ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всю, або її функцій. Філії не є юридичними особами. Відповідно до норм ст.ст.\~11,\~525,\~629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є договір банківського вкладу, який обов'язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1058,\~1059 ЦК України, п.2.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року із відповідними змінами (далі - Положення). Згідно\~ст. 1058 ЦК України, п.1.1, 2.4 Положення за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), в тому числі в іноземній валюті, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України, п.1.1-1.3, 3.3 Положення визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Положеннями\~ст.1061 ЦК України, п.1.5-1.7, 3.4 Положення визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Нормою\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. За змістом п.1.6 Положення банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Таким чином, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Наведені у запереченнях доводи, висновків суду не спростовують, а посилання відповідача на те, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» не повинен виконувати зобов'язання за договорами депозитного вкладу, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний час окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, місцезнаходженням якої є м. Дніпропетровськ. Згідно п.3.3 Положення, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Частиною 1\~статті 527 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~Статтею 525 ЦК України\~передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові ВСУ № 6-140цс/13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058\~ЦК України\~зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Судом встановлено, що позивач звернувся до банку з письмовою вимогою про видачу банківських вкладів, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти за його вимогою відповідно до договору банківського вкладу, чим порушив свої грошові зобов'язання. Тому ПАТ «КБ «ПриватБанк» повинен виконати свої зобов'язання з повернення грошових коштів, які належать [PERSON], нарахувати та видати відсотки та інші нарахування, які випливають з порушення своїх зобов'язань перед позивачем. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм чинного цивільного законодавства, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем (вкладник) та відповідачем ПАТ «КБ «ПриватБанк» (банк) договору банківського вкладу «Депозит плюс на 6 мес» від 14.11.2013 року із дотриманням вимог законодавства щодо змісту та форми таких договорів, а також підтверджено невиконання відповідачем ПАТ «КБ «ПриватБанк», на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, а саме відповідачем не повернуто позивачу на його вимогу вклад в національній валюті\~гривні в розмірі 75000грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь позивача всієї суми вкладу із нарахованими процентами, який знаходяться на відповідному депозитному рахунку за договором «Депозит плюс на 6 мес» № SAMDN01000739195973. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність доказів надання коштів на депозит банку, зокрема, те що копія платіжного доручення не містить печатку банку, не надано оригінал або копію договору вкладу з огляду на наступне. Положення\~статті 1059 ЦК України\~врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом\~статті 1059 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції). Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174. зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - «Інструкція»), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ. Оскільки матеріали справи містять відповідне платіжне доручення, яке має всі необхідні данні, зазначені в п.2.9 вказаної вище Інструкції (а.с.12), то суд розцінює таке платіжне доручення як доказ внесення позивачем коштів на депозитний рахунок банку. Тим паче, що оригінали платіжних доручень та договорів копії яких містьться в матеріалах справи були дослідженні судом в судовому засіданні. Крім того, суд погоджується з розрахунком позивача про стягнення з банку процентів на суму вкладу та 3% річних, оскільки зазначений розрахунок відповідачем не спростовано, а право на отримання процентів в розмірі 16% річних (3000грн.) передбачено договором вкладу, а стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості (78000грн.х3% = 2340грн.) передбачено ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 803,40 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved