Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

24 травня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання відмови у реєстрації неправомірною та її скасування. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 жовтня 2002 року та від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 квітня 2008 року № 638 кімната № 16 в комунальній квартирі [ADDRESS] була включена до складу службових жилих приміщень та закріплена за КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в м. Києві ради. Службова кімната № 16 була надана [PERSON] на родину з трьох осіб (він, дружина та донька). 25 квітня 2008 року [PERSON] на сім`ю з трьох осіб був виданий ордер № 001650 на право зайняття службового житлового приміщення, а саме кімнати № 16 в квартирі [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 червня 2018 року № 419 було виключено зі складу службових житлових приміщень КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» службову кімнату № 16 в квартирі [ADDRESS] . 08 жовтня 2018 року вона разом з донькою знялась з реєстрації у зазначеній кімнаті. 01 листопада 2018 року на ім`я її чоловіка [PERSON] в порядку приватизації видається свідоцтво про право власності на 6/100 частин квартири. 13 листопада 2018 року вона звернулась до відповідача з заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 14 листопада 2018 року відповідачем було відмовлено у реєстрації за цією адресою на підставі ст. 358 ЦК України, у зв`язку з тим, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірною відмову Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 14 листопада 2018 року у реєстрації її у кімнаті [ADDRESS] та скасувати її. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що відділом було надано відмову в реєстрації місця проживання у зв`язку з відсутністю згоди всіх власників нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначена квартира є спільною частковою власністю. Таким чином, відповідачем не порушено прав позивача (а.с. 31-32). Третя особа [PERSON] позовну заяву з додатками отримав (а.с. 30), пояснення щодо позовної заяви у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року (а.с. 16) та від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 квітня 2008 року № 638 кімната № 16 в комунальній квартирі [ADDRESS] була включена до складу службових жилих приміщень та закріплена за КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в м. Києві ради (а.с. 10). 25 квітня 2008 року [PERSON] на сім`ю з трьох осіб був виданий ордер № 001650 на право зайняття службового житлового приміщення, а саме кімнати № 16 в квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 червня 2018 року № 419 було виключено зі складу службових житлових приміщень КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» службову кімнату № 16 в квартирі [ADDRESS] (а.с. 12). 01 листопада 2018 року на ім`я [PERSON] в порядку приватизації видано свідоцтво про право власності на 6/100 частини комунальної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). 13 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). 14 листопада 2018 року відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації за цією адресою на підставі ст. 358 ЦК України, у зв`язку з відсутністю згоди всіх власників житла (а.с. 17). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначений Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. Відповідно до п.п. 4 п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників. [PERSON] в порядку приватизації видано свідоцтво про право власності від 01 листопада 2018 року на 6/100 частини комунальної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, чоловік позивача є власником саме кімнати № 16 у комунальній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З заяви [PERSON] від 13 листопада 2018 року про реєстрацію місця проживання вбачається, що власник кімнати № 16 в квартирі [ADDRESS] - [PERSON] згоден на реєстрацію місця проживання [PERSON] у зазначеній кімнаті. За таких обставин, враховуючи, що квартира [ADDRESS] є квартирою посімейного спільного заселення та позивач має бажання зареєструватись у кімнаті № 16 у цій квартирі, що належить її чоловіку, відмова відповідача у реєстрації [PERSON] є неправомірною та підлягає скасуванню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 14 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Україна-5000» укладено договір про надання правової допомоги № 38, за умовами якого для надання правової допомоги замовнику виконавець призначає адвоката Чучковську А.В. (а.с. 20-21). З акту-рахунку надання послуг № 38-1 від 24 травня 2019 року вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 4000 гривень за складання позову про визнання протиправним та скасування рішення (а.с. 21). Крім того, у матеріалах справи міститься квитанція № 6971 від 14 січня 2019 року про оплату за надання правової допомоги за договором № 38 від 14 січня 2019 року в сумі 4000 гривень (а.с. 2), ордер на ім`я Чучковської А.В. та свідоцтво № 2006/10 про право на заняття адвокатською діяльністю Чучковської А.В. (а.с. 22). Вбачається, що позивачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved