Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

25.07.2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, зазначивши, що відповідачка [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідачі ухиляюся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей, матеріально їх не забезпечують, притягалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, життям та здоров'ям дітей не цікавляться, з ними не спілкуються. Зважаючи на викладене, просив, позбавити відповідачів батьківських прав стосовно дітей, призначити його опікуном неповнолітніх дітей, стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, а з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований з підстав викладених в позовній заяві. Представник третьої особи -Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки і піклування Кириченко Ю.С., яка діє на підставі доручення (а.с. 52) позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час судового розгляду справи. Відзив на позов у визначені законом строки не подали. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.7,11), а відповідач [PERSON] батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] (а.с.7) Відповідно до висновку органу опіки та піклування (а.с.21, 22) відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, уваги дітям не приділяють, не цікавляться умовами їх проживання, матеріально дітей не забезпечують, що підтверджується також іншими матеріалами справи (а.с. 12-17 ). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав , що є в інтересах дітей, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За висновком органу опіки і піклування позивач [PERSON] може бути опікуном над своїми малолітніми онуками [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2014 року народження. Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідачі є працездатними і спроможні надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей тому, враховуючи вимоги ст.182 СК України, з кожного з них необхідно стягувати аліменти в розмірі зазначеному позивачем до досягнення дітьми повноліття. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред'явлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір .

Outcome: approved