Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

25 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов мотивований тим, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року у справі № 511/1819/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 29 грудня 2020 року. Даним вироком суду встановлено, що обвинувачений [PERSON] 29 лютого 2020 року о 14:50 год. перебуваючи в центральному парку м. Роздільна Одеської області дитячого ігрового майданчика навмисно з метою спричинення легких тілесних ушкоджень наніс декілька ударів руками в область голови потерпілого [PERSON] , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді садна лівої вушної стойки, які не є небезпечними для життя, мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 діб, і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Жодних дій зі сторони [PERSON] по відношенню [PERSON] завданої шкоди в добровільному порядку здійснено не було. Під час кримінального провадження [PERSON] не пред`являвся цивільний позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень, завданих відповідачем, позивач звернувся за медичною допомогою та проходив лікування, на яке поніс витрати: 350,00 грн. - первина консультація невролога; 600,00 грн. - дуплексне сканування судин голови та шиї; 1090,13 грн. - придбання медичних препаратів на загальну суму 2040,13 грн. Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, який в ході судового розгляду кримінального провадження вину визнав та розкаявся у вчиненому, позивач безумовно зазнав моральних страждань з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, а відтак переніс нервовий стрес та душевні страждання. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача, фінансове становище, суб`єктивне відношення відповідача до вчиненого, а також небажання відповідача компенсувати завдану шкоду в добровільному порядку, позивач визначив розмір відшкодування завданої кримінальним проступком моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 2040,13 грн. Та стягнути з [PERSON] на його користьсуму моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. 09 серпня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від відповідача на позов. В таких відповідач зазначає, що він не згоден з обставинами викладеними в позові, оскільки 29 лютого 2020 року [PERSON] - чоловік його доньки [PERSON] прибув до м. Роздільна Одеської області та почав її ображати та застосовувати фізичну силу. [PERSON] зустрілась з [PERSON] у парку, так як вони не проживали вже разом. Після чого його дочка [PERSON] біля 14:00 год. йому зателефонувала та він приїхав до парку та намагався з [PERSON] дійти порозуміння та захиститись за доньку, але [PERSON] провокував його та скандалив, намагався вдарити в результаті чого він долонею вдарив його у вухо. Його донька зверталась до правоохоронних органів з приводу образ та погроз фізичною розправою з боку [PERSON] . Стосовно розрахунку вартості послуг наданих [PERSON] від 06.03.2020 року - первина консультація невропатолога, дуплексне сканування судин головного мозку, зазначає, що подія завдання тілесних ушкоджень відбулась 29.09.2020 року, сам [PERSON] звертається за консультацією до невропатолога та скануванням судин 06.03.2020 року, тобто через 6 днів. Експертизу з цього приводу проведено не було та не ставилось питання про лікування у експертизі зазначено: « тілесні ушкодження у вигляді садна лівої вушної стойки, які не є небезпечними для життя, мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 діб. Крім того, позивачем надано чеки за придбання ліків « Ібупрофен» датовані 02.03.2020 року -88,75 грн., 07.03.2020 року ( назва ліків не читаємо) на суму 143,46 грн., 417,86 грн. - « Адаптол», « Арлеверт». Листок призначення ліків для лікування до матеріалів справи не надано, що за ліки та з якою метою вини придбались не відомо, крім того, без листка призначення лікаря 02.03.2020 року купувався медпрепарат « Ібупрофен» для кого не відомо, 07.03.2020 року о 18:49 год. купується медпрепарат « Адаптол» у аптеці тов.. НБФ « Терра» на суму 298,56 грн., тут же 07.03.2020 о 18:24 год. в іншій аптеці купується медпрепарат, назву якого у чеку прочитати не можливо на суму 143,46 грн. та у третій аптеці ( назву прочитати не можливо) о 18:20 год. 07.03.2020 року купується медпрепарат на суму 417,86 грн., що це за ліки і яке вони мають призначення не відомо, таке враження, що ліки купувались на власний розлад та по аптеках збирались чеки. Так, він наголошує, що листка призначення лікаря немає. Позивач не надав жодного доказу звернення до сімейного лікаря та направлення на обстеження. За наявних обставин він заперечує щодо стягнення суми 2040,13 грн. у зв`язку з недоведеністю. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про те, що він проходив лікування внаслідок завданого тілесного ушкодження. Також він заперечує проти стягнення моральної шкоди. Адже в позові не наведено жодного аргументу в чому виразилась моральна шкода в результаті чого позивач просить до стягнення 5000,00 грн. Він вважає, що позивачем не доведені ті обставини на які він посилається та на підставу своїх вимог. Тому просить відмовити [PERSON] у в заявленому позові в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, просив в їх задоволенні відмовити. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Як вбачається зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року по справі №511/1819/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вирок набрав законної сили. В матеріалах справи наявний консультативний висновок невролога від 06.03.2020 року, з якого вбачається, що [PERSON] призначено: консультацію лікаря ЛОРа після травми лівого вуха; дуплексне сканування судин шиї та головного мозку, та призначено наступні ліки: Арлеверт; Детралекс; Сонолакс; Адаптол. Крім того, в матеріалах справи наявний консультативний висновок лікаря - [PERSON] , з якого вбачається, що [PERSON] має діагноз: стан після травми вуха. Сенсоневральна приглухуватість. Викривлення носової перегородки, вазомотрний риніт. Рекомендовано: аудіограма; дексаметазон внутрішньом`язово після результатів аудіограми; ібупрофен 1 таблетка 2 рази на день 3 дні; Офлокаїнова мазь нанесення на зовнішнє вухо 2 рази на день і ввечері 5 днів; лоратадин 1 таблетка 1 раз на день (увечері) 10 днів; Планове хірургічне лікування: Ендоскопічна септопластика, конхопластика. З наявних в матеріалах справи розрахунків вартості послуг № LM-1166-002 від 06.03.2020 року та LM-1185-002 від 06.03.2020 року, вбачається [PERSON] за первинну консультацію невропатолога було сплачено 350,00 грн. та за дуплексне сканування судин шиї та головного мозку було сплачено 600,00 грн. Крім того, в матеріалах справи наявні чеки № 50010; 172784; 158686;197561;66564 на придбання ліків: солпадеїн актив вартістю - 51,70 грн.; Ібупрофен вартістю - 36,80 грн.; адаптол вартістю - 298,56 грн., алеверт - 141,50 грн. сонолакс вартістю - 143,46 грн.; детралекс вартістю - 323,17 грн.; Також в матеріалах справи наявний розрахунок на оплату № 115 від 04.03.2020 року ТОВ « Інститут пластичної хірургії « Віртус»: внутрішньом`язова ін`єкція - 100,000 грн.; консультація лікаря оториноларинголога: без ендоскопічного обстеження - 500,00 грн. В матеріалах справи наявний талон - повідомлення єдиного обліку № 1230 про прийняття і реєстрацію заяви ( повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, який зареєстровано в інформаційно - телекомунікаційній системі « Інформаційний портал Національної поліції України ( журналі єдиного обліку) за № 1230 з якого вбачається, що 02.03.2020 року надійшла заява від гр.. [PERSON] про те, що 01.03.2020 року приблизно о 13:00 год. її чоловік [PERSON] приїхавши в [ADDRESS] , висловлювався в її адрес нецензурною бранню, погрожував фізичною розправою. З наявного в матеріалах справи листа -повідомлення № 2253 від 17.03.2020 року Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області вбачається, що заяву яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні правопорушення та інші події Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області за № 1230 від 02.03.2020 року ретельно розглянуто в порядку вимог Закону України « Про звернення громадян» та за фактом зазначеної заяви відсутні ознаки порушення діючого законодавства України, в зв`язку з чим, матеріали перевірки списано в діловодство Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області. Частиною 6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2040,13 грн. Отже, враховуючи вищевикладене суд, не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не доведено майнову шкоду, оскільки в матеріалах справи містяться докази, що саме така майнова шкода була завдана потерпілому неправомірними діями відповідача [PERSON] . Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). На підставіст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, враховуючи, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року по справі №511/1819/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00грн. та зважаючи, що позивачеві не відшкодовано завданої його злочинними діями матеріальної шкоди, існує причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і моральною шкодою, яку він завдав позивачу, що виразилась у душевних стражданнях позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, глибину моральних страждань позивача , час та зусилля, які йому довелось докладати для відновлення стану свого здоров`я, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином. Визначений розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідає принципам розумності та справедливості, є адекватним обсягу та характеру немайнових втрат, яких зазнав позивач . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.Відповідно до цього, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved