Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

26.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Під час судового розгляду позивачка заявлені нею позовні вимоги зменшила та остаточно просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, про що подала відповідну письмову заяву (а.с.32). Позивачка та її представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордера ПТ №075215 від 05.10.2017 року та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 30.08.2017 року №397 (а.с.21, 22), зменшені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач під час судового розгляду зменшені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, про що подав відповідну письмову заяву. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с.33). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №011243, виданим Відділом РАЦС Диканського РУЮ Полтавської області 06.10.2005 року (а.с. 5, 6, 8). Відповідно до посвідчення серії ААГ №134738, виданого Управлінням соціального захисту населення Котелевської райдержадміністрації Полтавської області 08.09.2017 року, [PERSON], [INFO], є отримувачем державної соціальної допомоги як інвалід з дитинства (а.с.9). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 26.09.2017 року за №4861, позивачка зареєстрована за адресою: [INFO], разом з неповнолітнім сином сторін (а.с. 7). Як встановленому у судовому засіданні, сторони не працюють, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Відповідач не має інших утриманців, має право власності на 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,75 га, земельну ділянку, площею 0,7 га, є спадкоємцем однокімнатної квартири після смерті матері, є власником двох автомобілів, дохід отримує від виконання робіт за цивільно-правовими договорами та від здавання квартири в оренду, Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері або батька. Частина 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем порушено право неповнолітньої дитини на утримання до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved