Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

24.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2011. В зазначеній квартирі зареєстрована позивачка, як власниця, та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Хоч відповідачі і зареєстровані у вказаній квартирі, але ніколи там фактично не проживали. Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом є необхідним для оформлення субсидії, а також порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Олефір М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 42, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Як вбачається з відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 13.01.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа про реєстрацію місця проживання осіб з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 22.08.2019 за вих. № 19.01-27/Н-226/19, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання осіб з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 10.12.2020 за вих. № 23050-000412225-037-08, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Акту про не проживання від 26.11.2020, підписаного сусідами позивачки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ніколи не проживали та на теперішній час не проживають за адресою: [ADDRESS] .. Судом було встановлено, що відповідачі в вищезазначеній квартирі ніколи не проживали. Відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки між позивачкою та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні не проживають та ніколи не користувалися житловим приміщенням зазначеної квартири, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved