Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

25.06.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 31.01.1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають двох дітей. Причиною подання даного позову є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття взаємної поваги та любові, вони мають різні погляди на виховання дітей, ведення домашнього господарства, в зв`язку з чим виникають безпідставні сварки та непорозуміння, тому збереження шлюбу та спільне проживання неможливо і суперечить їх інтересам, тому просила шлюб розірвати, прізвище залишити « [PERSON] ». 01.10.2020 року судом відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 06.11.2020 року позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та залишити за нею судовий збір. 06.11.2020 року відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.01.1998 року у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 94, від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.7) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved