Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

25 липня 2017 року до суду звернулась [PERSON] до обєднаної територіальної громади в м. Лиман в особі Лиманської міської ради, третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відділ у Лиманському районі про визнання права власності на 5/6 часток земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 20.09.2014 року в с. Торське Краснолиманськго району Донецької області померла [PERSON], яка відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 02.12.2011 року на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповідала [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 5/6 часток земельної ділянки в розмірі 4,3906 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кіровської селищної ради та яке належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 009107, яку позивачка прийняла відповідно до ст. 1261,1268-1270 ЦК України. У звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, а саме оригінал державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, державний нотаріус Краснолиманської державної нотаріальної контори своєю постановою від 18.04.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], на підставі чого позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач [PERSON], в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій на заявлених вимогах наполягала, просила їх задовольнити(а.с.86). Відповідача обєднану територіальну громаду в м. Лиман в особі Лиманської міської ради,\~ було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив, просив розглядати справу без його участі(а.с.82-83). Третю особу Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відділ у Лиманському районі було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак представник третьої особи в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив, просив розглядати справу без його участі(а.с.48-51). Третю особу [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив(а.с.85). Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно зі\~ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з\~ наступного. Відповідно до копії нотаріально посвідченого заповіту від 02.12.2011 року(а.с.10-11) на випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження, яким все своє майно на момент смерті заповідала Костюк(дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.А.(а.с.55). Відповідно до повторного свідоцтва про смерть, виданого 27.01.2015 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, [PERSON] померла 20.09.2014 року(а.с.12). Після її смерті, відповідно до архівної копії, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області відділом у Лиманському районі, державного акту серії ДН № 009107 від 16.05.2003 року на право власності на земельну ділянку, на підставі рішення 05 сесії ІV скликання Кіровської селищної ради від 30 січня 2003 року № 4/5-31, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,3906 га на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423055700:03:001:0141(а.с.38). Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину належним чином є [PERSON], що підтверджується наданою інформацією державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 29.08.2017 року, в якій\~ зазначено, що після смерті [PERSON], яка померла 20.09.2014 року, заведена спадкова справа № 35/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON], з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався(а.с.56); та додатковим повідомленням наданим 26.09.2017 року Лиманською державною нотаріальною конторою зазначено, що відповідно до ст.1241 ЦК України на обовязкову частку у спадщині був спадкоємець чоловік померлої [PERSON], який спадщину прийняв, тому що мешкав разом із спадкодавицею до дня її смерті. Для того, щоб вирахувати розмір обовязкової частки, спадкоємицею була надана інформація щодо кола спадкоємців за законом, а саме: чоловік померлої [PERSON], син померлої [PERSON], а також онучка померлої [PERSON], батько якої та син спадкодавці [PERSON] помер 12 грудня 2012 року, у звязку із чим, обовязкова частка становить 1/6, а за заповітом залишається 5/6 часток(а.с.с.87). \~Після смерті [PERSON] заявниця звернулась\~ до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, а саме на 5/6 часток земельної ділянки, однак під час прийняття\~ необхідних документів з'ясувалося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 4,3906 га, що знаходиться на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, кадастровий номер 1423055700:03:001:0141 на імя померлої(а.с.14 зворот). З огляду на це, державним нотаріусом 18.04.2015 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у вчиненні нотаріальних дій заявницею в судовому або адміністративному порядку оскаржена не була. Статтею 3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява\~ [PERSON] ґрунтується на законі і її вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved