Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

25 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час навчання в ННЦ інституту біології та медицини Київського національного університету ім. Тараса Шевченка у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і по 30.06.2022 року (закінчення навчання). При цьому зазначала, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 05.01.2005 року з відповідача на користь її матері [PERSON] були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку до її повноліття, тобто до [INFO] . На даний час вона навчається на 1 курсі вказаного нею університету на денній формі навчання, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Її мати отримує мінімальну заробітну плату, а тому не в змозі одна її утримувати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 02.06.2021 року (а.с. 28). Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 6). Згідно із довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка за №036249 від 29.07.2019 року, [PERSON] є студенткою 2 курсу магістратури денної форми навчання (бюджет) спеціальності «222 Медицина» ННЦ інституту біології та медицини Київського національного університету ім.. Тараса Шевченка. Початок навчання 1 вересня 2018 року. Закінчує навчання 30.06.2024 року ( а.с. 7). Зважаючи на викладене, позивач має право на утримання, незважаючи на її повноліття. Так, ч. ч. 1, 2 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є працездатною особою за віком (46 років), докази того, що його матеріальне становище не дозволяє йому надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу або він має на утриманні інших непрацездатних осіб, відсутні, а отже суд приходить до висновку про можливість останнього надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] , яка після досягнення повноліття продовжує навчання, внаслідок чого потребує такої допомоги. При цьому та обставина, що позивач навчається за рахунок коштів із державного бюджету, не спростовує доводів останньої, зважаючи на її потреби в існуванні на період навчання (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами, проїзд до місця навчання) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку на час навчання у вищому навчальному закладі. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимога [PERSON] про стягнення аліментів з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України, з набуттям повноліття втрачається правовий статус дитини. Крім того, зважаючи, що позивач згідно із чинним законодавством звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви, то останній на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial