overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

24 листопада 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи тим, що на протязі сумісного життя вони виявилися людьми з різними характерами, різними поглядами на сім'ю, на стосунки між чоловіком та жінкою. Із-за цього між ними виникали непорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги. Разом не мешкають, спільне господарство не ведуть. У судове засідання позивачка з'явилася. Відповідач, який був належним чином повідомлений, до суду не прибув. Приймаючи до уваги, що відповідач про слухання справи був повідомлений належним чином, але до суду не з'явився і від нього не надійшло заяви про слухання справи за його відсутністю, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 02 лютого 2001 року. Від спільного життя дітей не мають. Основою розпаду сімї послугувало відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, постійно виникають сварки, почуття взаємоповаги та любові втрачено. Посилаючись на викладене, а також на те, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. На розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 02 лютого 2001 року зареєстрували шлюб у виконкомі Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Спільних дітей сторони у справі не мають. На даний час сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувало те, що між сторонами у справі відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сімї. Також судом встановлено, що 20 травня 2015 року позивач [PERSON] вже звертався з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторонам надавався строк для примирення. 10 серпня 2015 року провадження у справі було закрито у звязку з відмовою позивача від позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення судових витрат з відповідача позивач відмовився у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 15.04.2001р. померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати. Проте, через розбіжності у написанні в графі «мати» імені та по батькові у свідоцтві про його народження, де вказано імя ([PERSON] замість [PERSON]) і по батькові (Кирилівна замість Ульянівна), він не може реалізувати своє право на спадщину. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду листа про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти встановлення даного факту. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 15.04.2001р. в с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області, дійсно є матірю [PERSON]., зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 07 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 550. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 27 червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 07 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 550 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 27 червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач працює, отримує постійний дохід, інших утриманців немає, тому має можливість та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки його щомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та стягнути понесені витрати на правову допомогу. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов′язаний брати участь в утриманні дитини до її повноліття. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав, суд позов задовольняє та присуджує до стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його щомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову - 24 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд стягує з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн., що підтверджується документально (а.с. 7,8). Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 липня 2010 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені з червня 2015 року. Причиною розпаду сімї стали неприязні відносини. Сторони проживають окремо. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися, представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, представник позивача позов підтримав, відповідач проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 17 липня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 809, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення не відбулось, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати: судовий збір у сумі 487,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 грудня 2004 року померла її мати [PERSON], яка за своє життя мала успадковане від батька позивачки [PERSON], але не оформлене право на земельну частку. Після смерті батька [PERSON] забрала мати мешкати до себе в м. Шостка, а тому, хоча на час смерті матері вона зареєстрованою разом з нею не була, однак проживали разом. У встановленим законом строк [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась через юридичну необізнаність, бо вважала, що, оскільки є єдиним спадкоємцем після померлої матері, то їй належить все спадкове майно, в звязку з чим пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачка не мала наміру відмовлятись від прийняття спадщини, строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустила лише через юридичну необізнаність, вона була вимушена звернутися до суду, прохала визначити для неї додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не зявилась, але до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала справу слухати в її відсутності. Представник відповідача Виконавчого комітету Шосткинської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти позову не заперечував, прохав розглянути справу у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31.12.2004 року в м. Шостка Сумської області /а.с.3/. З копій свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с. 5,6/ Відповідно до довідок Шосткинської міської державної нотаріальної контори та Путивльської районної державної нотаріальної контори, після померлих [PERSON]В, та [PERSON] нотаріальними конторами спадкових справ не зареєстровано, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. /а.с.25-30/ Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не мала наміру відмовлятись від прийняття спадщини, строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустила лише через юридичну необізнаність, тому суд вважає дані причині пропуску строку поважними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а в межах суми платежу за один місяць негайно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона виховує та утримує сина самостійно, відповідач працює, має стабільний заробіток, а тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що працює електромонтером в ЕЧС-7 м.Шепетівка ПАТ «Українська залізниця» і отримує заробітну плату без відповідних відрахувань в розмірі від 2000 до 3000 грн., погодився на сплату аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку, оскільки виплачує аліменти ще на старшого сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини своїх доходів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Згідно довідки виконавчого комітету Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 24 листопада 2015 року № 354 на утриманні позивача [PERSON] перебувають сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює на посаді електромонтера в ЕЧС-7 м.Шепетівка ПАТ «Українська залізниця» і, з показань самого відповідача, його місячна заробітна плата без відповідних відрахувань складає від 2000 до 3000 грн., доказів того, що не може працювати за станом здоровя чи з інших причин суду не надав, а тому здатний утримувати свою неповнолітню дитину та сплачувати аліменти. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує той факт, що згідно рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання старшого сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). При таких обставинах позов про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 28 лютого 1981 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 05. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в сторін не склалося по причині різних поглядів на життя та відсутність взаємопорозуміння. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо, так як вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Згодна на винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відпові-дача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази у справі, прийшов до наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 28 лютого 1981 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Микола-ївської області, актовий запис № 05, що вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого повторно 15 травня 2015 року за актовим записом № 05 від 28 лютого 1981 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області. (а.с. 2). Через різні погляди на життя та несумісність характерів сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо, так як це суперечить її інтересам. Згідно ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

24 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилалася на те, що проживала з відповідачем у шлюбі з 24 листопада 2011 року, який на день розгляду справи в суді не припинений. 19 лютого 2012 року у них народилась спільна дитина донька [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дочки, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з відповідача 1/4 частину всіх видів заробітку, розглянути справу у її відсутність (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про визнання позову в частині стягнення з нього 1/4 частини всіх видів заробітку (а. с. 18). За змістом ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 листопада 2011 року, який дійсний на час розгляду справи в суді (а.с. 6), від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 19 лютого2012 року народження (а.с. 5), яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні (а.с. 4). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial