Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що майже рік сторони проживають окремо і шлюб існує лише формально. Подружжя має різні погляди на сімейне життя, в наслідок чого часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач втратив почуття любові до відповідача і відновлювати сімейні стосунки не бажає. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам. Спору щодо місця проживання спільної дитини сторони не мають, за цих обставин позивач просить залишити їх сина проживати з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі та зазначив, що у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]Ю, яка належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилась, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомила. На підставі вимог ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, 16 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 197, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Коляда». Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БП № 174779, виданим 27 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки за час подружнього життя сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, перестали вести спільне господарство. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позивач в позовній заяві зазначає про те, що відповідач не заперечує щодо проживання дитини з нею, тобто судом не встановлено факту наявності спору щодо визначення місця проживання дитини, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог та з позивача на користь держави, відповідно до позовних вимог у задоволенні яких відмовлено.

Outcome: partial