Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

26 березня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району про визнання права власності за спадкове майно померлого [INFO] чоловіка та батька - [PERSON] В обґрунтування поданої заяви, позивачі послалися на те, що після смерті чоловіка та батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.60 га, що розташована на території Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району. Однак, при зверненні до Шишацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через невнесення відповідної інформації про спадкову земельну ділянку до бази даних Державного земельного кадастру, що і слугувало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачі та їх представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляду справи у їх відсутність / а. с. 31/. Відповідач Ковердинобалківська сільська рада Шишацького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення позову не заперечував / а. с. 30 /. Перевіривши фактичні обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, [INFO] в с. Ковердина Балка Шишацького району помер [PERSON], про що Ковердинобалківською сільською радою Шишацького району Полтавської області 15 березня 2000 року в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 7 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] / а. с. 13 /. Як убачається з матеріалів справи, нині померлий [PERSON] являвся чоловіком позивача [PERSON], дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », та батьком позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] / а. с. 9 - 13/. Останнім постійним місцем проживання нині померлого [PERSON] було с. Ковердина Балка Шишацького району, що слідує з довідки виконавчого комітету Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району, разом з яким на момент смерті проживала дружина [PERSON] та троє синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] / а. с. 14 /. Згідно Державного акту серії ІІІ-ПЛ, № 010963, від 04 травня 2001 року, який виданий на підставі рішення 16 сесії 2 скликання Ковердинобалківської сільської ради народних депутатів від 14 березня 2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 237, нині померлому [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.60 га, яка розташована на території Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області / а. с. 15 /. Відповідно до довідки відділу Держземагенства в Шишацькому районі, нормативно - грошова оцінка даної земельної ділянки становить 83 468 грн. 11 коп. / а. с. 16 /. Крім того, за повідомленням начальника відділу Держземагенства в Шишацькому районі, інформація про обумовлену земельну ділянку невнесена до бази даних Державного земельного кадастру / а. с 18 /. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.60 га, яка розташована на території Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району, єдиними спадкоємцями якої являються позивачі. Однак, при зверненні до Шишацької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено через невнесення інформації про спадкову земельну ділянку до бази даних Державного земельного кадастру та, як наслідок, рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання за кожним з них в рівних частках права власності на спадкове майно / а. с. 19 - 20 /. Виходячи з того, що вказані правовідносини виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами статті 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти / в тому числі усиновителі /, дружина і батьки / усиновителі / померлого. Згідно з положеннями статті 548 ЦК Української РСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що передбачено статтею 549 цього ж Кодексу. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК Української РСР, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини його пропуску поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Враховуючи, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, єдиними спадкоємцями першої черги за законом являються позивачі, які прийняли спадщину та не відмовилися від неї, за кожним з них в рівних частках може бути визнано право власності на це майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved