Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

26.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником [PERSON], до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON], який є батьком вищевказаної дитини, протягом тривалого часу не підтримує жодних зв'язків з нею, в тому числі не спілкується, не займається її вихованням, не піклується про стан здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка за станом здоров'я потребує особливого підходу до зазначених питань, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Поважні причини відсутні. Враховуючи вказані обставини [PERSON] просила позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], вказуючи на те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. При цьому пояснила, що профілактичні заходи, які були застосовані органом опіки та піклування до відповідача щодо необхідності зміни ставлення до доньки, не привели до позитивного результату. Водночас відповідачем особисто до органу опіки було подано заяву, в якій останній вказував на наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи без самостійних вимог [PERSON], показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). Малолітня дитина проживає разом з позивачем [PERSON], яка займається її вихованням, здійснює матеріальне утримання дитини та забезпечує всі необхідні умови для розвитку останньої (а.с. 14, 15, 17, 21-28). Разом з тим, як вбачається з письмових доказів, що містяться в матеріалах справи (а.с. 30-34), показань свідка [PERSON], відповідач протягом тривалого часу (понад п'ять років) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дочки, а саме не підтримує жодних зв'язків з нею, в тому числі не спілкується, не займається вихованням, не піклується про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст.76-80 ЦПК України. Між тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують поважність причин невиконання ним батьківських обов'язків у минулому та доказів, що свідчать про бажання виконувати ці обов'язки в майбутньому. Суд, враховуючи вік та рівень розвитку дитини, вважав недоцільним заслуховувати її думку. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею освіти, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене узгоджується з положеннями Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 якої передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року). За таких обставин, приймаючи до уваги письмовий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 22.11.2018 року, суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки.

Outcome: approved