Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

24 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , до Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек», місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 6, код ЄДРПОУ 31226457, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 серпня 2019 року він був прийнятий на роботу до відповідача в службу безпеки фахівцем з організації майнової та особистої безпеки. 08 листопада 2019 року він був звільнений зі служби безпеки фахівцем з організації майнової та особистої безпеки за угодою сторін. Під час звільнення з ним не розрахувались у результаті чого мається заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 вересня 2019 року до 01 грудня 2019 року у розмірі 12680,45 грн. Розмір його середньоденної заробітної плати становить 12680,45/3/21=201,28 грн., де 12680,45 вихідна допомога у розмірі 3 середніх заробітних плат, 21 середня кількість робочих днів за 2 місяці. Період затримки розрахунку при звільненні на дату звернення до суду, тобто з 08 листопада 2019 року по 23 березня 2020 року становить 48 робочих днів, а тому відповідно на його користь підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 9661,30 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 06 травня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 18 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року в розмірі 12680,45 грн. Проти розрахунку середнього заробітку за час затримки з дня звільнення (08 листопада 2019 року) по день звернення до суду (23 березня 2020 року) у розмірі 9661,30 грн. також не заперечують. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Позивач подав на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі та просить позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду лист, в якому просить розглянути справу у їх відсутності, їх позиція висловлена у відзиву, який вони підтримують. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та 08 листопада 2019 року він був звільнений зі служби безпеки фахівцем з організації майнової та особистої безпеки за угодою сторін (а.с.5-6). Згідно копії листа Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек» від 17 лютого 2020 року (а.с.7) останній має перед позивачем заборгованість по виплаті заробітної плати на загальну суму 12680,45 грн. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці» суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вказано в ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідачем не було спростовано факту не виплати нарахованої заробітної плати. Отже суд вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт не виплати заробітної плати при звільненні позивача, в розмірі 12680,45 грн., як відповідачем не оспорюється сума середнього заробітку за час затримки з дня звільнення (08 листопада 2019 року) по день звернення до суду (23 березня 2020 року) у розмірі 9661,30 грн., що підтверджується відзивом відповідача. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по не виплаченій заробітній платі в розмірі 12680,45 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9661,30 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допустити до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved