Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

24 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «СКАТ» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 15\~571, 55 гривень та судовий збір у розмірі 1762 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач належним чином не виконує свій обовязок по сплаті наданих їй послуг, у звязку з чим у неї виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 15\~571, 55 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 01.08.2018 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «СКАТ» - [PERSON] позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності від 08 липня 2003 року. Багатоквартирний житловий будинок № 10 по вул. Тополевій у м.Одесі перебуває в управлінні ТОВ «Скат». [PERSON] виконує функції замовника для виконання робіт з утримання і ремонту житлового фонду будинку, нежитлових приміщень і прилеглих територій, інженерного обладнання будинку, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-,водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинку і прилеглої території. Оплату наданих житлово-комунальних послуг споживачі повинні вносити на рахунок ТОВ «Скат». У період з вересня 2016 по червень 2018 року у відповідача у звязку з неналежним виконанням обовязків щодо сплати комунальних послуг виникла заборгованість яка складає 15\~571, 55 гривень, з яких: 4\~027, 61 гривень заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та 11\~936, 73 гривень заборгшваність за спожиту електроенергію, що підтверджується розрахунком позивача. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2018 року за заявою [PERSON] було скасовано судовий наказ № 520/10483/17 від 15.09.2017 року про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на такі докази: статут (зі змінами) ТОВ «Скат», договір на управління будинком, рішення виконкому Одеської міськради від 26.01.2012 року №17 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою м.Одеса вул. Топольова, 10 для ТОВ «Скат», технічний паспорт на цей будинок, розрахунки фактичних витрат на опалення з жовтня 2016р. по березень 2018р., довідку з місця проживання відповідача про склад його сімї, розрахунок заборгованості, копію ухвали Київського райсуду м.Одеси від 2307.06.2018 року про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON]. Багатоквартирний житловий будинок № 10 по вул.Тополевій в м. Одесі перебуває в управлінні ТОВ «Скат» відповідно до умов договору на управління будинками, укладеного 28.12.2006 року та додатковою угодою №1 від 09.01.2008 року. За умовами зазначеного договору Управитель організовує надання таких послуг: водопостачання та водовідведення, прибирання приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, утримання ліфтів, вивезення побутових відходів, електропостачання, експлуатація внутрішньо будинкових котелень та забезпечення опаленням, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт. Частиною 2\~статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний здійснювати контроль над технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; вчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування й ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів по ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у строк, установлений договором або законодавством. Як вбачається з п. 1.3 і п. 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25 квітня 2005 року\~і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року № 541/10821, виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, і який може забезпечити виконання зобов'язань, визначених у ч.2 ст.31 «Про житлово-комунальні послуги». Позивач на договірних засадах здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів мешканців будинків, які перебувають на балансі у останнього. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно донормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі\~ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд таприбудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно з п.5 ч.3\~\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Згідно з положеннями\~ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до\~ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Крім того, вказаний вище обов'язок також передбачено ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ухвалі Верховного Суду України від 08.04.2009 року /справа № 6-1123св09/ та ухвали від 07.09.2011 року /справа № 6-56220св10/ роз'яснено, що відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, у листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 12/20-8-1276 від 31.08.2009 року зазначено, що відносно права підприємств житлово-комунального господарства подавати судові позови при відсутності договору слід зазначити, що чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну), а споживач зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки, відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених цими актами, але й які за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до положень\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірній основі. Статтями\~20,\~21\~цього\~Закону\~визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору; підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] з обмеженою відповідальністю «СКАТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved