Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

26.06.2017 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 29.10.2016 року у віці 82 роки померла її тітка, [PERSON]. За життя померлою було складено заповіт, за яким спадкоємцем її майна призначено позивачку. За життя [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка, [PERSON], право на вклад у філії Донецького РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом прийняття спадщини, та отримати свідоцтво про право на спадкове майно не мала змоги у звязку з початком проведення АТО. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що спадкова справа залишилась на території, яка не контролюється Україною, у звязку з чим у державного нотаріуса відсутня можливість доступу до документів цієї спадкової справи, що робить неможливим видачу свідоцтва про право на спадщину. Вважаючи на те, що [PERSON] була вже старенькою, постійно хворіла та потребувала стороннього догляду, не мала інших родичів, позивачка з початку 2008 року переїхала житии до старенької, хоч і залишилась зареєстрована в [INFO] за іншою адресою. При цьому по день сиерті [PERSON] вони мешкали однією родиною, вели спільне господарство, витрачали спільно гроші. Після смерті [PERSON] позивачка займалась її похованням. Тому вважає, що має право на спадщину після померлої як спадкоємець четвертої черги, оскільки інших спадкоємців немає. Тому вимушена звернутися до суду. Позивачка надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Представник відповідача, Донецької міської ради, до суду не прибув, хоч і був повідомлений належним чином про час і місце розгляду, пояснень щодо відсутності не надав. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №768921, виданого 18.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції 18 квітня 2014 року у м.Донецьк у віці 78 років помер [PERSON] (актовий запис №479) (а.с.___). Відповідно до договору-заяви №15127/370-13 від 27 листопада 2013 року про банківський строковий вклад «Класік», за життя [PERSON] вніс на Вкладний рахунок №2635.1.120535.007 у філії Донецького РУ «Банк «Фінанси та Кредит» вклад в національній валюті України у розмірі 60000(шістдесят тисяч) грн. 00 коп. на строк з 27.11.2013р. по 02.12.2014р. під 19,00 відсотків річних . Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №980950, виданого 13.03.2017 року Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 29 жовтня 2016 року у м.Донецьк у віці 82 років померла [PERSON] (актовий запис №61). З свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО №487425, виданого 15 липня 1978 року відділом РАЦС Київського района м.Донецька вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були чоловіком та жінкою (складали подружжя). Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №374213 від 20.05.2014 року, наданого шостою Донецькою нотаріальною конторою, [PERSON] вчасно прийняла спадщину після померлого 18.04.2014 року чоловіка [PERSON]. З постанови державного нотаріуса шостої Донецької державної нотаріальної контори №205/02-31 від 06.07.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що державний нотаріус позбавлений можливості встановити факт прийняття спадщини спадкоємицею [PERSON] у встановленому порядку та у встановлений строк, оскільки Спадкова справа №277/2014, заведена щодо спадщини після смерті [PERSON], залишилася у приміщенні Шостої Донецької державної нотаріальної контори за адресою: місто Донецьк, вулиця Артема, будинок 118. Тобто у звязку з проведенням антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози», Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» №1053-р від 30 жовтня 2014 року, зазначена Спадкова справа залишилася на території, яка не контролюється українською владою. У звязку з чим у державного нотаріуса на теперішній час відсутній доступ до будь-яких документів цієї Спадкової справи, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. За заповітом, складеним за життя [PERSON], своє майно вона заповідала позивачці. Згідно довідки житлово-будівничого кооперативу «МИР - 77» від 09.11.2016 року №091/11-16 позивачка дійсно фактично постійно мешкає за адресою: 83009, м.Донецьк, пров.Партизанський буд.42 кв.4 . Також факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до моменту відкриття спадщини підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.6 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження, з яких випливає спір про право, розглядаються в порядку позовного провадження. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» …якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, то особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, що у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК залишає заяву без розгляду і роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Час відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно Висновку Верховного суду України від 01.07.2014 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення…» «1. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Таким чином, незважаючи на те, що [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], право власності на вклад у філії Донецького РУ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору-заяви №15127/370-13 від 27 листопада 2013 року про банківський строковий вклад «Класік» виникло у неї з 18 квітня 2014 року, а саме з моменту смерті чоловіка [PERSON]. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно дост. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК Українивін не заявив про відмову від неї. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як роз'яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Факт того, що позивачка дійсно проживала разом зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років до моменту відкриття спадщини підтверджується довідкою житлово-будівничого кооперативу «МИР - 77» від 09.11.2016 року №091/11-16 за якою позивачка дійсно фактично постійно мешкає за адресою: 83009, м.Донецьк, пров.Партизанський буд.42 кв.4 та письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, право на спадкування за законом виникло у позивачки, як спадкоємки четвертої черги. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту проживання позивачки з померлою [PERSON] однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини та визнання за позивачкою права власності на право власності на вклад у філії Донецького РУ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору-заяви №15127/370-13 від 27 листопада 2013 року про банківський строковий вклад «Класік». На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1220, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.3 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved