Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

25 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Покликається на те, що вона є основним квартиронаймачем двокімнатної квартири [ADDRESS]. Квартира не приватизована, відноситься до державного житлового фонду. У квартирі, крім неї, зареєстровані її неповнолітні дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], а також відповідач [PERSON] і його малолітня дочка [PERSON], [INFO]. На даний час, із зареєстрованих у квартирі осіб, фактично проживає вона та її малолітні діти. Відповідач [PERSON] лише зареєстрований в спірній квартирі, однак, починаючи з 2002 року у ній не проживає. Останній 14.11.2002року зареєстрував шлюб з [PERSON], та після одруження перейшов жити до дружини. На її неодноразові вимоги щодо необхідності сплати комунальних платежів за спірну квартиру, [PERSON] не реагує. Особистих речей його у спільній квартирі немає, відповідач нею не цікавиться. Разом з тим, комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Станом на даний час існує значна сума заборгованості по комунальних платежах за спірну квартиру. Неодноразові звернення її до відповідача з проханням сплачувати вчасно комунальні платежі, спільно нести витрати по утриманню квартири, у якій [PERSON] зареєстрований, не привели до бажаного результату. Посилаючись на наведене, та враховуючи те, що відповідач витрати по утриманню та збереженню квартири не несе, втратив будь-який інтерес до вказаного житла, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, подав суду письмове заперечення проти заявленого [PERSON] позову, в якому зазначив, що не виконуючи рішення попередніх судів, [PERSON] неодноразово звертається до суду з позовами щодо втрати ним права на житлове приміщення та виселення його із квартири, яка перебуває у їх спільному користуванні. Сестра його до квартири не впускає, повикидала його речі, змінила замок на вхідних дверях. Рішення судів, які набрали законної сили, стосовно спірної квартири, постановлені на його користь, [PERSON] не виконує, надалі чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, при цьому, звернулась до суду з позовом, в якому зазначила неправдиві відомості, не повідомила суд про відоме їй місце його перебування, в результаті чого на підставі заочного рішення суду, проведеного без його участі, сестра, шляхом обману, зняла його з місця реєстрації, де він згідно паспорту по даний час зареєстрований. Крім того, суду пояснив, що коштів на суди не вистачає, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, 2003 та 2010 років народження. На даний час тимчасово проживає у квартирі, яка належить на праві власності матері його дружини. Будь-якого іншого житла у нього немає. Комунальні платежі за спірну квартиру не сплачує, оскільки з поважних причин в ній не проживає, і несе витрати по утриманні житла, в якому на даний час змушений проживати. Проте, згідно рішень судів, з нього стягнено заборгованість по оплаті за комунальні платежі за спірну квартиру, які він змушений буде в майбутньому сплатити, хоч і не мав змоги фактично там проживати через неправомірні дії позивача. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України у Волинській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з довідки відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово- комунального господарства Луцької міської ради, двохкімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 25,4кв.м, рішенням виконкому Луцької міської ради від 21.08.2008р. №570-1дозволено переоформити на ім'я [PERSON] . (а.с.9). Судом встановлено, що станом на даний час дана квартира не приватизована і перебуває у комунальній власності міської ради. (а.с.28). З довідки про склад сім'ї, виданої 11.02.2014р. товариством з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К» вбачається, що квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] Крім неї, у спірній квартирі зареєстровані її неповнолітні дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], рідний брат - відповідач по справі [PERSON], [INFO], і його малолітня дочка [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з поважних причин, оскільки позивач [PERSON], замінила замок на вхідних дверях та чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою. Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], та [PERSON] З висновку дільничного інспектора Луцького МВ УМВС України у Волинській області лейтенанта міліції Захарчука Ю.В. від 18.02.2013р. вбачається, що позивач [PERSON] свого брата - відповідача [PERSON] до спірної квартири не впускає, чим створює перешкоди у користуванні нею. За невиконання рішення суду про усунення перешкод [PERSON] в користуванні жилим приміщенням за вищевказаною адресою [PERSON] притягувалась до відповідальності та на неї був накладений штраф у розмірі 340грн., про що свідчать постанови про накладення на [PERSON] штрафу від 07.07.2012р. , від 10.12.2012р. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 01.09.2009 р. в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Луцької міської ради про зміну договору найму жилого приміщення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено. Зазначеним рішенням було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2002 року з поважних причин. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.10.2011 р. в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, яке набрало законної сили 17.10.2011 р. було задоволено позов повністю та зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. Як слідує із змісту ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Отже, зазначеними нормами право на користування жилим приміщенням у разі відсутності понад шість місяців зберігається лише за умови наявності поважних причин відсутності. Зазначеними вище рішеннями Луцького міськрайонного суду встановлено, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди в користуванні спірним жилим приміщенням, а тому дана обставина у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з поданих до суду відповідачем [PERSON] квитанцій № 57 від 02.08.2011 р., № 73 від 24.09.2010 р., № 171 від 29.07.2010 р., № 3 від 13.12.2011 р., № 5 від 13.12.2011 р., останній приймав участь витратах за комунальні послуги. До показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки пояснення [PERSON] в тій частині, що відповідач не проживає в спірному житлі з 2011 року суперечать іншим матеріалам справи. Свідок вказала лише на те, що відповідач не проживає, проте не зазначила причин, які їй були відомі. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач з поважних причин не проживає у спірній квартирі, оскільки йому чинить перешкоди в користуванні нею позивач, а тому позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку, про залишення судових витрат за позивачем.

Outcome: dismissed