overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 1360,02 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 1556,90 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала в трудових відносинах, після чого звільнилася з роботи за власним бажанням, однак відповідачем не було проведено з нею остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість по заробітній платі. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст. 116 КЗпП України), в тому числі і грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки») З матеріалів справи слідує, що 14.05.2012 року позивач була прийнята на роботу до Публічного акціонерного товариства «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» (далі - роботодавець), звідки була звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України з 18.12.2013 року. Заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 1360,02 грн., компенсація за невикористані відпустки за період з 14.05.2012 року по 18.12.2013 року - 1556,90 грн., що стверджується відповідними довідками роботодавця від 18.12.2013 року. Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період її роботи, що призвело до порушення її трудових прав, та враховуючи відсутність спору про розмір невиплачених належних звільненому працівникові сум, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до Кам'яномайданської сільської ради Новоград-Волинського району, в якому просить постановити рішення, яким надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] строком на 1 місяць. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] і в 6-ти місячний строк вона повинна була подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за померлим за заповітом, так як є єдиною спадкоємицею після його смерті. Однак зробити цього не змогла, оскільки після втрати батька перенесла тяжке нервове потрясіння, загострилися хронічні хвороби, довгий час відбувалися постійні гіпертонічні приступи. У зв'язку з чим нотаріусом позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Для захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явилася. У письмовій заяві просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився також. В заяві просять справу розглядати без їх присутності. Позовні вимоги позивача підтримують. Дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті батька [PERSON] [INFO]. Вказані факти підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON], його заповіту від 24.03.2004 року, постановою нотаріуса (а.с. 5, 10, 13). Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки позивач не надала доказів про прийняття нею спадщини після смерті батька (а.с. 13). Згідно довідки Кам'яномайданського акушерського пункту від 27.11.2013 року [PERSON] знаходилася на стаціонарно-амбулаторному лікуванні 27.08.2009 року по 29.09.2009 року (а.с. 12 ). У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачем, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини у зв'язку хворобою, що суд вважає поважною причиною, то позов підлягає задоволенню з наданням додаткового строку на прийняття спадщини строком один місяць, достатньому для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи це небажанням перебувати у шлюбі з відповідачем. Сторони перебувають в шлюбі з 07 квітня 2011 року. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області про що зроблено актовий запис № 47 від 07 квітня 2011 р. Дітей від даного шлюбу сторони по справі не мають. Просить розірвати шлюб, посилається на те, що шлюб виявився невдалим, а за час сумісного проживання вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Окрім того, у сім'ї часто виникали сварки та інші негаразди, відсутність нормальних стосунків привело до розладу і фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Фактично з вересня 2013 року сім'я розпалась. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] підтверджується факт перебування сторін у шлюбі. Сторони зберегти сім'ю не бажають, спільно не проживають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 02.07.2005 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З травня 2011 року сторони припинили спільне подружнє життя у зв'язку з тим, що втратили взаємопорозуміння в результаті чого між ними склалися такі відносини при яких подальше спільне життя неможливе. Спільне господарство подружжя не ведуть. Спору з приводу виховання дітей та спільного майна сторони не мають. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила винести рішення про розірвання шлюбу на попередньому судовому засіданні. У попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та був не проти винесення рішення про розірвання шлюбу. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105,110 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини стали неможливим. Судом встановлено, що сторони 02.07.2005 року уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 391. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які за взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою, відповідач не має претензій з цього приводу. З травня 2011 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

25.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 26 вересня 1986 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітню дітей. З початку 2013 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 1986 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 1303, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

25.12.2013 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] на час навчання аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що їх син навчається на третьому курсі денного відділення у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету, що підтверджується довідкою № 3976 від 23.12.2013 року. Позивач не працює, син потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі за вище зазначеними обставинами. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір»ю за адресою : [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТзОВ «Шумен» від 24.12.2013 року. Згідно довідки вих.. № 3976 від 23.12.2013 року [PERSON] дійсно є студентом 3 курсу денного відділення у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету. Закінчується навчання 30.06.2015 року. [PERSON] в зв»зку з навчанням ніде не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки забов»язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

25.12.2013 року позивачка звернулась до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову вказала наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.10.1983 року, який був зареєстрований в м. Мари, Туркменської РСР, актовий запис № 609. Від шлюбу мають трьох дітей, які вже повнолітні та ведуть самостійне життя і проживають окремо. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу того, що він зловживає спиртними напоями, не цікавиться сім'єю, по господарству позивачці не допомагає.Між ними виникали часті сварки та конфлікти, подружні стосунки між ними зупинені хоча і мешкають в одному будинку. Родина розпалась і примирення не можливе. Відповідач проти розірвання шлюбу. Спір про розподіл майна буде розглядатись в окремому позовному провадженні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за існуючими доказами. У відповідності зі ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Стаття 112 вказаного кодексу наголошує, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільно життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд визнав позов обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

25.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх його доходів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач являється батьком дітей, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. А тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти. 03.03.2014 року позивачка подала заяву про зміну позовних вимог та просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн., щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони до 26.10.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду № 2-1427/2010 року (а.с. 6). Позивачка та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 2-4). Діти перебувають на утриманні матері, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 7). Відповідач офіційно не працює, інших дітей на утриманні не має, працездатний. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

25.12.2013 року позивач ТОВ «ПРАЙМ ІНВЕСТ Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2740,00 грн., а також суму судового збору - 229,41 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що сторонами 07.02.2013 року укладено кредитний договір ПУ-01013000247, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 400 грн. строком до 22.02.2013 року з відсотковою ставкою в розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732% річних. Однак відповідачем порушено умови договору, до теперішнього часу не повернуто кредит та відсотки за користування ним, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. До судового засідання представник позивача не з'явилась, в позовних вимогах просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.02.2013 року між Відділенням №10 ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] укладено Кредитний договір ПУ-01013000247, згідно з умовами якого Кредитодавець передає Позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 400,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, що визначені цим Договором /а.с.3/. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Прайм Інвест Україна» виконало свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором, яка станом на 29.11.2013 року складає 2740,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 400,00 грн., відсотки за користування кредитом за 280 днів - 2240,00 грн., штраф - 100,00 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

25.12.2013 року прокурор Амвросіївського районук звернувся до суду в інтересах Успенської сільської ради із заявою про визнання спадщини відумерлою. Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON], який є власником земельної частки (паю) площею 5,08 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Успенської сільської ради. З моменту смерті власника земельної ділянки ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв. Тому прокурор просить визнати спадщину [PERSON] відумерлою з послідуючим переходом права власності на зазначену земельну ділянку територіальній громаді. Прокурор підтримала заяву, просить її задовольнити та визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] Заслухавши прокурор, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі сертифікату ДН № 0145218 є власником земельної частки (паю), площею 5,08 умовних кадастрових гектарів, з грошовою оцінкою 47455,15 грн., яка знаходиться на території Успенської сільської ради. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується актовим записом про смерть № 30 від 01.08.2005 року. Статтями 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно не проживав разом із спадкодавцем, і бажає прийняти спадщину, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява подається протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За вимогами ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заковітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Тобто, ніхто з можливих спадкоємців [PERSON] з дня смерті спадкодавця до закінчення шестимісячного строку не звертався до нотаріальної контори по місту відкриття спадщини і не робив ніяких дій, що свідчили б про їх намагання прийняти спадщину. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні заяви сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved