Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

25 червня 2018 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітніх синів [PERSON] і [PERSON] В обґрунтування позовних вимог [PERSON] його представник зазначив у позові, що [PERSON] є власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами до нього, який розташований у [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є знайомою позивача [PERSON], який 17 березня 2010 року за проханням [PERSON] зареєстрував [PERSON] у належному йому будинку [ADDRESS], бо, як пояснила тоді [PERSON], вона не має місця реєстрації, а для отримання соціальної допомоги від держави на дитину їй і дитині необхідно мати реєстрацію. У 2013 році [PERSON] народила другого сина, [PERSON], який теж автоматично був зареєстрований у жилому будинку [PERSON] за місцем реєстрації [PERSON] Таким чином, у належному [PERSON] жилому будинку є зареєстрованими [PERSON] і її двоє неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. При цьому відповідач і її сини ніколи у належному позивачу будинку не проживали і не проживають, а проживають у [ADDRESS]. Наразі [PERSON] має намір здійснити продаж належного йому будинку [ADDRESS], проте реєстрація у зазначеному будинку відповідача і її неповнолітніх дітей позбавляє можливості [PERSON] розпорядитися належною йому жилою нерухомістю на свій розсуд. Оскільки відповідач і її діти не проживають у будинку позивача більше восьми останніх років, маючи при цьому місце постійного проживання, представник позивача за довіреністю [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] з посиланням на ст.ст.383,386,391 ЦК України, ст.150 ЖК України просить постановити судове рішення, яким визнати [PERSON] і її двох неповнолітніх синів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування належним [PERSON] жилим будинком [ADDRESS] У судовому засіданні представники позивача за довіреностями [PERSON] і адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги [PERSON], просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] і її сини не були і не є членами сім'ї [PERSON], не є співвласниками жилого будинку, який належить [PERSON], не були і не є наймачами жилого будинку, який належить [PERSON] [PERSON] і її діти є зареєстрованими у будинку позивача лише за проханням [PERSON] через людяність і чуйність [PERSON] Знятися з реєстрації в позасудовому порядку [PERSON] не виявила бажання, хоча він, [PERSON], повідомив [PERSON] про намір [PERSON] продати будинок у [ADDRESS] і про намір [PERSON] звернутися з позовом до суду. Відповідач, місце реєстрації якої за адресою, зазначеною позивачем у позові, тобто в належному позивачу жилому будинку, підтверджена інформацією Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (а.с.21), будучи належним чином повідомленою про місце, дату і час підготовчих засідань (а.с.31,35), а про місце, дату і час судових засідань - в порядку ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області оголошень про її виклик як відповідача в судові засідання (а.с.44), повторно в судове засідання не явилася, причину неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, у зв'язку з чим суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення відповідно до вимог ст.223 ч.4 ЦПК України. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] після допиту представників позивача і свідків не заперечувала проти задоволення позову [PERSON], оскільки відповідач і її неповнолітні сини забезпечені житлом у [ADDRESS], проживаючи у будинку фактичного чоловіка [PERSON] і батька неповнолітнього [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що вони постійно проживають у [INFO] і тому добре знали [PERSON] і його родину. [PERSON] жив разом зі своєю матір'ю у [ADDRESS]. Коли мати [PERSON] померла, він оформив свої спадкові права, і проживав у спадковому будинку по зазначеній адресі до одруження. Після одруження [PERSON] виїхав разом з дружиною жити до Донецької області, де проживають і до тепер. [PERSON] до від'їзду свого з с.Новоселівка пустив на квартиру у будинок [ADDRESS] молоду сім'ю [PERSON], які проживають у будинку [PERSON] до теперішнього часу. [PERSON] зі своєю родиною проживає в [ADDRESS] Новоселівської сільської ради по вул.Баранова у будинку свого фактичного чоловіка [PERSON] Неповнолітні сини [PERSON] проживають разом з матір'ю у зазначеному будинку в [ADDRESS]. [PERSON] ніколи у будинку [PERSON] по [ADDRESS] у с.Новоселівка не проживала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком і двома неповнолітніми дітьми з 2009 року проживає і зареєстрована у [INFO]. Пустив їх на квартиру і зареєстрував у цьому будинку власник будинку [PERSON] [PERSON] і її діти ніколи в цьому будинку не проживали, вони мають постійне місце проживання в [ADDRESS]. [PERSON] виїхав жити зі своєю родиною до Донецької області, вони з ним обговорили ціну, за яку вони мають намір купити належний [PERSON] будинок по [ADDRESS] у с.Новоселівка. Її, свідка, сім'я зараз може купити будинок [PERSON] і оформити договір купівлі-продажу будинку нотаріально, бо назбирали необхідну суму, але реєстрація в будинку відповідача і її дітей не дають змоги укласти договір нотаріально. Тому позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. Суд, вислухав представників позивача, представника третьої особи, свідків, враховуючи ненадання відповідачем заперечень проти позову і відзиву на позов, дослідивши письмові матеріали справи і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори 27 травня 2003 року за реєстровим номером 780, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 02 червня 2003 року Пологівським державним комунальним підприємством «Імпульс», копії технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 09 квітня 2003 року, судом встановлено, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] в с.Новоселівка Пологівського району Запорізької області з відповідними господарськими спорудами і будівлями до нього (а.с.10,11,14). З копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], а також з копій довідок Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області №№320 і 352 судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку позивача з 17 березня 2010 року, за цією ж адресою є зареєстрованими неповнолітні діти відповідача [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] і її діти [PERSON] і [PERSON] в будинку [ADDRESS] в с.Новоселівка не проживають з 17 березня 2010 року. У будинку [ADDRESS] в с.Новоселівка зареєстровані і фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с.12-13,15,16). З пояснень у судовому засіданні представників позивача і свідчень свідків, а також з наведених вище письмових доказів судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованою у будинку позивача разом зі своїми неповнолітніми дітьми, від дня реєстрації в будинку [PERSON] не проживають, а проживають постійно у [ADDRESS], який належить фактичному чоловіку відповідача і батькові неповнолітнього сина відповідача [PERSON], [PERSON] Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, оскільки відповідач і її діти не є власниками (співвласниками) спірного будинку, не проживають в ньому більше 8 останніх років, не були і не є членами сім'ї власника будинку - позивача [PERSON], витрати по утриманню будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що реєстрація відповідача і її дітей у будинку позивача порушує право останнього як власника будинку. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved