Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

24 червня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до КП ШКЗ «Зірка», який мотивувала тим, що з 23 жовтня 1995 року по 27 січня 2020 року перебувала з відповідачем в трудових відносинах. У зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю відповідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України 28 січня 2020 року звільнилась з займаної посади. В день звільнення відповідач не провів з нею розрахунок, а саме: не виплатив заробітну плату в сумі 11398 грн 43 коп. Посилаючись на норми ст.ст. 116 та 117 КЗпП України, просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у вказаній сумі, та середній заробіток за час затримки розрахунку. 26 червня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 10.08.2020 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Разом з цим, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280, 284 ЦПК України, з метою забезпечення права відповідача на перегляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки, з якої вбачається, що позивач працювала на посаді медреєстратора медсанчастини КП ШКЗ «Зірка» та наказом № 31-к від 27 січня 2020 року звільнена з роботи з 28 січня 2020 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с. 8) Відповідно до довідки КП ШКЗ «Зірка» від 22 червня 2020 року за № 49-ВГБ станом на 17 червня 2020 року заборгованість у відповідача перед позивачем складає 11398,43 грн./а.с.9/ Відповідачем доказів сплати заборгованості суду не надано, а отже позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню в повному обсязі. Також підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з 28 січня 2020 року по день винесення рішення. Виходячи із наданої суду довідки КП ШКЗ «Зірка» від 22 червня 2020 року за № 48-ВГБ, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 198 грн 74 коп./а.с.9/ Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 26631 грн 16 коп. = 198 грн 74 коп. (середньоденний заробіток) х 134 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні). Зважаючи на вказане, з КП ШКЗ «Зірка» підлягає стягненню на користь позивача 26361 грн 16 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1681 грн 60 коп. судового збору за задоволені вимоги по стягненню заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: approved