Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

26.06.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до АТ «Банк Форвард», треті особи - приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій вказала, що 25.06.2020 вона дізналася про те, що її банківська картка заблокована. У банку їй повідомили, картку заблоковано на підставі постанови про арешт майна та стягнення коштів за виконавчим провадженням № 62413798. Того ж дня, вона звернулась за телефоном до приватного виконавця Павелків Т.Л., яка на дзвінки не відповідала. Також вона дізналась, що виконавче провадження відкрито 24.06.2020 на підставі виконавчого напису від 06.03.2020. Вважає, що відкриття приватним виконавцем Павелків Тетяною Леонідівною виконавчого провадження не за місцем її проживання та реєстрації є порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає оскарженню, але оскарження його дій не зупинить не правомірність зробленого виконавчого напису №2145 від 06.03.2020. На її адресу не надходило ні від приватного нотаріуса, ні від приватного виконавця жодного документу, які б давали підстави для здійснення виконавчого напису №2145 від 06.03.2020, що є грубим порушенням процедури вчинення нотаріусом дій у здійснені виконавчого напису, так як нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, а банк- відповідач по справі не надав жодного документу, що сума, яка зазначена у виконавчому напису безспірною і на адресу позивача не надходило повідомлення про це. Більш того, виконавчі провадження відкрито приватним виконавцем не за містом проживання та реєстрації позивача. Тобто, в даному випадку приватним нотаріусом грубо порушена процедура прийняття такого рішення та вчинення виконавчого напису № 2145 від 06.03.2020, а приватним виконавцем грубо порушені норми діючого Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчиненні виконавчого напису позивач вважає, що виконавчого напису нотаріуса винесено незаконно, ним не був врахований строк позовної давності та того факту, що наразі не можна з позивача стягувати нараховані банком штрафні санкції, пені тощо, не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості за кредитом, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість. До виконавчого напису включена неустойка (штраф, пеня), яка не передбачена чинним законодавством України, оскільки подвійне стягнення заборонено діючим законодавством України. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис № 2145 від 06.03.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна на користь АТ «Банк Форвард» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 16 825,55 гривень таким, що не підлягає виконанню та стягнути з АТ «Банк Форвард» на її користь понесені витрати при звернені до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2020 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Крім того, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.07.2020 забезпечено даний позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2145 від 06.03.2020 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець Олени Олександрівни на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 16 825,55 грн на час розгляду цієї цивільної справи. У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - АТ «Банк Форвард», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Третя особа - приватний виконавець Павелків Т.Л., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., в судове засідання також не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.79). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 березня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2145, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована станом на час укладення кредитного договору: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь АТ «Банк Форвард», місцезнаходження якого: місто Київ, вул.Саксаганського, 105, ідентифікаційний код юридичної особи: 34186061, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від № 101133067 від 30 жовтня 2012 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», суму заборгованості, яка складає 16 825,55 грн, стягнення заборгованості проводиться за період з 29.11.2016 року по 27.02.2017 року, а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 850 грн. Вказано, що цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років (а.с.55). На підставі виконавчого напису № 2145 від 06.03.2020 приватним виконавцем Павелків Т.Д. 24 червня 2020 року відкрито виконавче провадження №62413798 щодо стягнення на користь АТ «Банк Форвард» з [PERSON] суми боргу в розмірі 16 825,55 грн (а.с.26-27). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов договору. Крім того, позивач послалась на те, що заборгованість за цим написом стягується з неї за період, що перевищує три роки, а відтак не могла бути стягнена за виконавчим написом нотаріуса. Також позивач зазначає, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач вказує, що відповідач позбавив його права захистити свої права та інтереси, оскільки не відомо як саме була нарахована заборгованість по кредиту та відсоткам, за який період та на яких нових умовах нараховується сума заборгованості, чи змінилася за нових умов відсоткова ставка. Розрахунку на зазначені суми не надано, тому не можливо оскаржити нараховану заборгованість та з`ясувати строк позовної давності, який можливо вже минув, чи оскаржити не правомірну відсоткову ставку якщо такі обставини мають місце. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник АТ «Банк Форвард», треті особи - приватний виконавець Павелків Т.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та доказів в обґрунтування правомірності своїх дій. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., який був нею сплачений при зверненні до суду. Також, з позивача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн за заяву про забезпечення позову, сплата якого була відстрочена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ухвалою судді Артемівського мськрайонного суду Донецької області від 03.07.2020.

Outcome: approved