Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

26 грудня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 лютого 1988 р., виданого виконавчим комітетом Дунаєвецької районної Ради народних депутатів зареєстрованого в Кам'янець-Подільському міжміському бюро технічної інвентаризації за р. №1-28 він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Січинці Дунаєвецького району Хмельницької області. У належному йому житловому будинку зареєстрований його син, [PERSON], а також син відповідача - [PERSON], який являється онуком позивача. Відповідач - [PERSON], в 2003 році виселився із даного будинку та переселився на постійне проживання до країни Іспанія, де проживає його матір, там проживає по даний час. Виселяючись із даного будинку мати відповідача, забрала усі його речі, які перевезла до нового місця проживання, однак не зняла відповідача із місця реєстрації, пояснивши це тим. що за браком часу та терміновим переїздом до іншої країни вона формально не встигла цього зробити. З 2003 р. відповідач є зареєстрованим в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] однак по вказаній адресі протягом останніх п'ятнадцяти років не проживає, так як переселився на постійне проживання до іншого житла, не цікавиться даним будинком та не проявляє щодо нього будь-якого інтересу, не приймає будь-якої участі в його утриманні, ремонті та оплаті житлово- комунальних послуг. Будь-яких перешкод для відповідача, у проживанні в даному будинку ніхто не спричиняв та не спричиняє, його формальна реєстрація у ньому без фактичного проживання, а також фактичне постійне проживання її Республіці Іспанія відповідає його інтересам та бажанням, а тому позивач звернувся до суду та просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відзив на позовну заяву до суду відповідачем не подано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, уважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 лютого 1988 року. Відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], та свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] і його дідом є [PERSON]. З довідки про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за №661, виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області убачається, що в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS]зареєстрований відповідач - [PERSON], який значиться онуком позивача, власника будинку та [PERSON], який значиться сином позивача, також дане підтверджується копією домової книги. Відповідно до актів від 18.09.2018 року та 12.10.2018 року, складених депутатом Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в присутності двох свідків видно, що в [ADDRESS] [PERSON] з 2015 року не проживає та в будинку не з'являється, оскільки вибув в 2003 року за кордон. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є онуком позивача, він виїхав в Іспанію коли йому було сім років. В Україну він не повертався, в гості не приїзжав. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сім'ї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сім'ї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач є членом сім'ї позивача, однак разом з ним в будинку не проживає і не веде спільне господарство, його речі у житловому приміщенні відсутні, коштів на сплату комунальних послуг відповідач позивачу не надає і не несе обов'язків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачем - власником житла та не веде із ним спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивача, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сім'ї власника цього житла, оскільки він не веде з позивачем спільне господарство та не проживає з ним з 2003 року. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання в Іспанію, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивача на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчиняв і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомляв, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивач, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивач, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS]. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved