Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області з позовом до [PERSON] територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ПП «МакРинок-Сервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона разом зі своєю родиною в трикімнатній квартирі комунального житлового фонду, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Наймачем цього житлового приміщення, відповідно до договору найму від 15 серпня 2013 року є [PERSON]. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 12 червня 2013 року [PERSON], [INFO], було визнано безвісно відсутнім. Рішення набрало законної сили 25 червня 2013 року. 20 листопада 2013 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області 20 листопада 2013 року, актовий запис № 172. 25 вересня 2013 року [PERSON] було знято з реєстрації за місцем проживання, що вбачається з копії особового рахунку від 19 грудня 2013 року. В березні 2014 року вона звернулась до Управління по обліку, розподілу та приватизації житла з метою укласти новий договір найма та стати наймачем. Листом від 19 березня 2014 року № 30/01-11/592, їй в цьому було письмово відмовлено, з посиланням на те, що за [PERSON] зберігається право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], оскільки він не визнавався особою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. В наслідок цього, позивач не може змінити договір найму. Крім того, її позбавлено можливості приватизувати житло, в якому вона мешкає, оскільки для цього зміна договору найма є обов’язковою умовою. Таким чином, на підставі викладеного просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання, призначене на 26.05.2014, позивач не з’явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 20). Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання, призначене на 26.05.2014, не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 22). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з’явився. У судове засідання, призначене на 26.05.2014, представник третьої особи – ПП «МакРинок-Сервіс», також не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 21). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. Так, матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору найму житла в будинку комунального житлового фонду від 15 серпня 2013 року [PERSON] є наймачем квартири №9, розташованої в будинку №83 по вул. Макарова, в м. Макіївці (а.с. 6). У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 12 червня 2013 року [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім. (а.с. 8-9). З копії особового рахунку № 8640 від 19 грудня 2013 року вбачається, що 25 вересня 2013 року [PERSON] було знято з реєстрації за місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. 20 листопада 2013 року між позивачем та [PERSON] було розірвано шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 172. З урахуванням викладеного та на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України [PERSON] звернулась з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням – квартирою № 9, розташованою у будинку №83 по вулиці Макарова в місті Макіївці, у зв’язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин у судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об’єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз’яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Як слідує із змісту позовної заяви, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням – квартирою №9, розташованою у будинку № 83 по вулиці Макарова в місті Макіївці, у зв’язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Правовідносини, пов’язані із втратою фізичними особами права на житло, врегульовані нормами Житлового кодексу України. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 12 квітня 1985 року N2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм член сім'ї наймача (колишній член сім'ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України. З урахуванням викладеного та з огляду на доведеність факту відсутності відповідача та його майна в квартирі №9, розташованій у будинку № 83 по вулиці Макарова в місті Макіївці, суд на підставі вимог ст.ст. 71 та 72 ЖК України вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням через відсутність понад шість місяців у цьому жилому приміщенні без поважних причин.

Outcome: approved