Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

24 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 26 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 26 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №1498. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , який народився [INFO] та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . У добровільному порядку домовитись про спільне утримання дитини сторони не можуть. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 24.09.2020, до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з`явилась, однак від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] до судових засідань, призначених на 10.11.2020 о 10 год 30 хв, 26.11.2020 о 09 год 40 хв, 09.12.2020 о 10 год 30 хв не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так,\~в судовому\~засіданні достовірно\~встановлено,\~що 26 липня 2009 року у\~відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 26 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №1498, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 липня 2009 року (а.с.7). На день розгляду справи шлюб не розірвано. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина\~ [PERSON] ,\~який народився [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 липня 2009 року, де у графі батько записано [PERSON] , а у графі мати [PERSON] (а.с.8). Малолітня дитина сторін проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , як вбачається із довідки ОСББ «Константиновича 42А» від 20 жовтня 2020 року (а.с. 16). Положенням ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено зміст принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Зокрема, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). \~При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію малолітньої дитини та її звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовільний стан здоров`я обох батьків дитини, обов`язок та відповідальність батьків малолітнього [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут сина, виходячи із найкращих інтересів дитини. \~А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved