Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

26 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила 13.11.2017 р. та просить визнати легковий автомобіль Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати рівними частки сторін по справі в праві власності на зазначений автомобіль та поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, стягнувши з [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини зазначеного автомобіля у сумі 140000 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що з 22.09.2001 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі, на час звернення до суду шлюб між сторонами по справі розірваний на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2017 р. За час спільного життя сторони по справі у 2012 р. набули у спільну сумісну власність майно легковий автомобіль Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], який на час розгляду цієї справи перебуває у власності [PERSON] Домовленості між колишнім подружжям щодо поділу зазначеного автомобілю немає, крім того, [PERSON] в добровільному порядку не погоджується на поділ зазначеного автомобілю, в звязку з чим [PERSON] звернулась до суду. 14 листопада 2017 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про [PERSON]М, [INFO], з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року). 29 листопада 2017 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. 30 листопада 2017 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило. Позивач у судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Сторони про справі інших заяв та клопотань до суду не подавали. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення в справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 144377, виданого 22.09.2001 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22.09.2001 р., прізвища після реєстрації: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 275885, виданого 11.05.2005 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції (а.с. 10). Зі змісту копії рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2017 р. вбачається, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 11). 26 грудня 2017 року за заявою [PERSON] Харківським районним судом Харківської області було ухвалено витребувати від Регіонального центру Міністерства внутрішніх справ в Харківський області інформацію про те, на яку особу зареєстровано право власності на легковий автомобіль марки Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], інформацію про дату останньої реєстрації права власності на вказаний автомобіль, та витребувати інформацію про номер кузова (рами, шасі) зазначеного автомобілю. На виконання зазначеної ухвали суду 16.01.2018 р. від Регіонального центру Міністерства внутрішніх справ в Харківський області надійшла наступна інформація: згідно баз даних автомобіль Renault Koleos, 2011 року випуску, кузов VF1VY0C0VUC384442, оранжевого кольору, 03.07.2012 р. зареєстрований на імя [PERSON], [INFO], на транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію САК867327 та закріплено номерний знак [NUMBER], реєстраційні дїі з транспортним засобом здійснено на підставі довідки-рахунку серії ДПІ № 510839, оформленої 27.06.2012 р. ТОВ «СОЛЛІ ПЛЮС», підстави проведення реєстрації ТЗ знищено за терміном зберігання (а.с. 62). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Автомобіль Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], був придбаний сторонами по справі 03.07.2017 р., тобто під час шлюбу. Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України вбачається, що власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до копії аналітичної довідки про ринкову вартість майна, яку було зроблено субєктом експертної оцінки майна (кваліфікаційний сертифікат № 00098-х, виданий 09.06.2001 р.) від 10.11.2017 р. вартість автомобіля Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], становить 279942 грн. (а.с. 24-27). Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Спільний автомобіль є неподільною річчю і може бути виділений тільки одному із подружжя. Враховуючи те, що вказаний автомобіль перебуває у власності відповідача, а позивач просить компенсувати їй половину вартості автомобіля у грошовій формі, суд вважає доцільним виділити спірний автомобіль саме відповідачу з виплатою грошової компенсації половини його вартості [PERSON] Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час розгляду справи відповідачем не було надано суду доказів, які б свідчили про джерело придбання легкового автомобілю марки Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], мету придбання зазначеного автомобілю, що дозволило б суду визначити інший правовий статус сумісної власності подружжя на зазначений автомобіль. [PERSON] просить стягнути грошову компенсацію вартості ? частини зазначеного автомобіля у сумі 140000 грн., в той час як ринкова вартість автомобіля Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], відповідно до аналітичної довідки, становить 279942 грн., таким чином половина його вартості буде становити 139971 грн. Таким, чином, враховуючи, що придбаний сторонами в період шлюбу автомобіль Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial