Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

24 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності, яка була розподілена судді [PERSON] У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] на підставі розпорядження керівника апарату суду від 28.11.2017 року було проведено повторний авторозподіл справи та справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г. В позовних вимогах позивач просить: визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] ; припинити право власності позивача на 14/100 частин квартири [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовані тим, що за договором дарування від 25.12.1997 року [PERSON] набув право власності на 14/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] . Як зазначає позивач, у вказаній квартирі вона проживала з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Зазначений факт було встановлено рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2009 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на вказану частину квартири. Заповіту [PERSON] не залишив. Рішенням суду за позивачем було визнано право власності на вказану частину квартири. Як зазначає позивач, будинок в якому вона проживає було реконструйовано та після реконструкції вона переїхала в квартиру №67 у вказаному будинку. Проте всупереч розпорядженням адміністрації району, [PERSON] не було видано свідоцтво про право власності на квартиру №67 і не було анульовано право власності на 14/100 частин квартири №65/2 . Так як на даний час позивач є власником квартири якої не існує, в той час як проживає в квартирі №67 за яку сплачує комунальні послуги та відсутні підстави для реєстрації права власності за позивачем на вказану квартиру, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не надійшов. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представника відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Договору дарування квартири від 25.12.1997 року до [PERSON] перейшло право власності на 14/100 частини квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2009 року (справа №2о-35-1/09 встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 1998 року, який помер [INFO] . Рішення набрало законної сили. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.10.2010 року (справа №2-1236/10) визнано за [PERSON] право власності на 14/100 частин квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати жилою площею 10,0 кв.м., загальною площею 18,30 кв.м. Як вбачається з рішення суду, право власності визнано в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] 28.11.2014 року на підставі зазначеного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на частину квартири. В той же час як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1352 від 07.08.2000 року Радянській районній у м.Києві державній адміністрації та ДКП «Київжитлоспецексплуатація» було надано вказівку відселити у встановленому законодавством порядку мешканців будинку [ADDRESS] , житлова площа квартир яких зберігається після реконструкції будинку, у маневрений фонд на час проведення реконструкції будинку. На виконання зазначеного розпорядження Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація прийняла розпорядження №331 від 01.03.2005 року за яким надано у власність [PERSON] , одному, 1956 року народження однокімнатну квартиру [ADDRESS] за умови виконання п.3 цього розпорядження. Також зазначено, що [PERSON] зареєстрований в загальній квартирі [ADDRESS] , де займає одну приватизовану кімнату площею 10,0/17,3 кв.м., житлова площа надається для постійного проживання з метою відселення з будинку реконструкції. В той же час Київському міському бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна враховуючи згоду, громадян, зокрема і [PERSON] на переселення, необхідно було анулювати реєстрацію права власності громадян на раніше займані жилі приміщення, зокрема і ті, що належали [PERSON] , а саме: одну кімнату площею 10,0/17,3 кв.м. в комунальній квартирі [ADDRESS] . Згідно з п.4 Розпорядження Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації мало видати свідоцтва про право власності на жилі приміщення, після передачі відселюваними правовстановлюючих документів на раніше займані жилі приміщення. Актом державної приймальної комісії від 17.12.2009 року, 6-й підїзд житлового будинку [ADDRESS] введено в експлуатацію після реконструкції. Розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.03.2010 року за №171 затверджено акт державної приймальної комісії від 17.12.2009 року та зазначено, що внаслідок реконструкції в 6-му підїзді будинку [ADDRESS] утворено, зокрема, 1-кімнатну квартиру №67 загальною площею 40,6 кв.м. замість кімнати №4 квартири №78 , а замість квартири № 65 утворено 3-кімнатну квартиру № 53 та 2-кімнатну квартиру №54 . Як встановлено в судовому засіданні, позивач проживає в квартирі [ADDRESS] та сплачує квартирну плату. Право власності на вказану квартиру за фізичними та юридичними особами не зареєстровано. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру не оформлювалось. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 2 статті 331 ЦК України визначає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] набула право власності на 14/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] (якої після проведеної реконструкції взагалі не існує) в порядку спадкування після померлого [PERSON] , на даний час проживає в квартирі [ADDRESS] та позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити право власності на неї, суд приходить до висновку, що є законом передбачені підстави для визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та припинення права власності [PERSON] на 14/100 частин квартири [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved