Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

24 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , померлий [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] .\~ \~ \~ \~ Позовна заява\~мотивована тим,\~що [INFO] помер\~батько позивача\~ \~ [PERSON] ,\~після якого\~відкрилась спадщина\~у виді\~житлового будинку\~розташованого в\~ [ADDRESS] ,\~власником якого\~значиться [PERSON] ,\~однак на\~будинок відсутній\~правовий документ,\~що слугувало\~відмовою нотаріуса\~в оформленні\~спадщини.Крім того наявність розбіжностей в написанні прізвища позивача в свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть [PERSON] , викликають необхідність встановлення родинних відносин, а на підтвердження факту прийняття спадщини виникає потреба встановлення факту постійного проживання з померлим на час відкриття спадщини, що необхідно з метою вирішення питання оформлення спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 01 березня 2008 року Брускінською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку розташованого в [ADDRESS] , власником якого згідно з випискою з господарської книги № 6 виданої 25.11.2019 року Брускінською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області значиться [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] актовий запис № 9 батьком [PERSON] вказано [PERSON] в паспорті позивача серії [NUMBER] його прізвище вказано як [PERSON] , що узгоджується з його військовим квитком серії [NUMBER] , разом з тим у свідоцтві про смерть прізвище батька позивача зазначено як [PERSON] , вказана розбіжність є перепоною позивачу в оформленні спадщини. Померлий [PERSON] , був батьком позивача, він з ним проживав за однією адресою на момент його смерті, що узгоджується з актом виданим 08 листопада 2019 року Брускінською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області,\~в якому\~також зазначено,\~що в\~2008\~році помер\~власник житлового\~будинку розташованого в [ADDRESS] [PERSON] , що проживав разом зі своїм сином [PERSON] який користувався вказаним будинком та земельною ділянкою протягом 11 років. Відповідно до довідки виданої 18 листопада 2019 року Брускінською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області користувачем житлового будинку розташованого в [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON] з 01 березня 2008 року є [PERSON] він також є замовником на виготовлення технічного паспорту на вказаний житловий будинок відповідно до інвентарної справи № 11403. Відповідно до листа виданого 18 листопада 2019 року приватним нотаріусом Гідулян І.Ю. позивачу відмовлено в задоволенні заяви на прийняття спадщини після смерті [PERSON] з підстав пропуску 6 місячного строку на подання заяви на прийняття спадщини та відсутності правового документа. Відповідно до листа державного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Карастан О.І. від 02 березня 2021 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 02 березня 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Суд установив, що вказаний житловий будинок побудовано у 1958 році, а отже згідно зі статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності для осіб за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад здійснюється на підставі заяви особи-власника та надання необхідних документів. За життя спадкодавець відповідної заяви та документів не подавав, а на даний час дотримання визначеної процедури щодо оформлення права власності є неможливим. Згідно із вказаним технічним паспортом на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа № 11403), зазначений будинок збудований у 1958 році, а інші господарські споруди збудовані в період з 1958 року по 1970 рік, тобто до 05 серпня 1992 року. З урахування вищевикладеного суд дійшов висновку, що померлий за своє життя правомірно придбав житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки його збудовано у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на час зведення, на виділеній земельній ділянці, з дозволу сільської ради, придатне для проживання, будь-які спори з приводу його використання відсутні і органи місцевого самоврядування таке право не оспорюють. Зазначене є підставою для включення житлового спірного житлового будинку до складу спадкового майна і вирішення питання про права на нього спадкоємців. З огляду на те, що нотаріальним органом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав правомірно, за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, суд констатує невизнання права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, яке може бути захищене в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого, якому на момент смерті належало майно у виді житлового будинку, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Позивач позбавлений можливості отримати документи на підтвердження родинних зв`язків, а вирішення вказаного питання можливе лише в судовому порядку, що потрібно заявнику з метою доведення перед нотаріальним органом його права на спадкове майно. Таким чином, зважаючи на доведеність спільного проживання померлого та позивача, ідентичність по батькові позивача та імені померлого, різницю у прізвищі в одну літеру, вікову різницю між померлим позивачем, а також приймаючи до уваги відсутність у суду підстав піддавати сумніву встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про встановлення родинних відносин, факту прийняття спадщини з підстав постійного проживання позивача з померлим на момент смерті останнього. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало його батьку, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті батька, у виді вказаного права власності, яке належало останньому на момент смерті. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved