Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

25 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 02 листопада 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі- відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені та комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими як зазначає позивач, відповідач ознайомлена, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 04 червня 2019 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 25399,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1889,67 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 20224,48 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1600,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1185,71 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1921,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 03 липня 2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але разом з позовною заявою подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, згідно поштових повідомлень №№4140005949816, 4140005949662, отримала ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками до неї 10 липня 2019 року і від неї не надійшло будь-яких повідомлень про причини неявки, також нею не подано у встановлений законом п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.08.2019 суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.8-9). \~Згідно статей\~526,\~530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України)\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~Відповідно частини\~першої статті\~1054\~ ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувалася кредитними коштами, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 1889,67 грн. (а.с.5-7). Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача. З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів, суд бере до уваги, що згідно наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.9), процентна ставка за договором становила 3,0 % на місяць, тобто річна ставка була погоджена сторонами у розмірі 36 % на рік (3 х 12). Саме вказана процентна ставка діяла на час зняття відповідачем кредитних коштів. Як видно з розрахунку, у подальшому процентна ставка за договором змінювалася позивачем в односторонньому порядку з 01.04.2015 до 43,2% річних (а.с.5-7). \~У позовній заяві позивач зазначав, що можливість зміни розміру відсоткової ставки була передбачена п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. \~\~Однак суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача за змінюваною у односторонньому порядку відсотковою ставкою, з огляду на таке. \~\~За змістом статей 207, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України \~та\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~правочин по укладенню кредитного договору укладається сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, й у разі забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаним сторонами. \~\~\~Отже,\~оскільки зазначені\~позивачем умови\~і правила\~та тарифи\~всупереч вимогам\~статей 207,\~1055\~ЦК України\~та\~частини четвертої\~статті 11\~ Закону України «Про захист прав споживачів»\~не були підписані позичальником й оригінали цих документів кредитором відповідачеві також передані не були, суд не може вважати їх складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, а тому посилання позивача про право змінювати розмір процентів у односторонньому порядку на підставі не підписаних відповідачем [PERSON] та правил надання банківських послуг, суд вважає необґрунтованим. \~\~Саме така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015 та № 6-757цс15 від 01.07.2015, № 6-2320цс16 від 22.03.2017. Суд також враховує й правову позицію Верховну Суду України, висловлену у постанові від 19.12.2012 по справі № 6-144цс12, відповідно до якої якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності\~Закону України від 12.12.2008 № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 09.01.2009. \~Крім того, частиною третьою статті 1056-1 ЦК України\~передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. \~Тому, хоч чинним законодавством і передбачено можливість визначення у кредитному договорі змінюваної процентної ставки, однак навіть в Умовах та правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, не визначено періодичність зміни процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосування індексу, що має бути також погоджений сторонами і вимоги до якого визначені у частині п`ятій статті 1056-1 ЦК України, а також відсутні умови, які б дозволяли точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. \~\~Крім того суд враховує, що згідно вимог закону саме на кредитодавця покладається обов`язок письмово повідомляти позичальника та інших зобов`язаних осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова ставка. Враховуючи наведене вище суд доходить до висновку, що позивач не мав права підвищувати (змінювати) процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» на час отримання відповідачем кредитних коштів, тобто 36% річних, без стягнення їх у подвійному розмірі на прострочену суму заборгованості, тобто нарахування процентів має здійснюватися за формулою, яка діяла станом на дату підписання відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». З розміром процентів, нарахованих позивачем за кредитним договором станом на 31.03.2015 у сумі 71,91 грн., суд погоджується і вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає умовам вказаного договору. Водночас, виходячи з розміру процентної ставки 36% річних, яка має застосовуватися за даним договором, суми заборгованості, періоду її існування з 01.04.2015 по 04.06.2019, беручи до уваги довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 2883,64 грн. (1889,67 грн. х 36% х 1526 днів /360 днів). Відповідно загальна сума процентів за договором має становити 2955,55 грн. (71,91 грн. + 2883,64 грн.) і саме у вказаному розмірі проценти за кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, що визначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу\~500 грн. (фіксована частина) та 1185,71 грн. (процентна складова), зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 4845,22 грн. (1889,67 грн. + 2955,55 грн.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у загальному розмірі 742,26 грн. (500 грн. + (4845,22 грн. х 5%). Водночас суд не може задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 1600,00 грн. з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України \~\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язань (частина перша статті 546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України). В свою чергу, комісія є платою за певні свої послуги. Таким чином, правовідносини, пов`язані із сплати пені та правовідносини, пов`язані з сплатою комісії мають різну правову природу. В порушення вказаних норм, позивач розмір заборгованості із пені та комісії визначено у позовній заяві разом у сумі 1600,00 грн. та не надано суду окремого розрахунку. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені та комісії разом відповідно до конкретного пункту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Отже, загальна сума заборгованості станом на 04.06.2019, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 02.11.2010, становить 5587,48 грн. (1889,67 грн. за тілом кредиту + 2955,55 грн. за процентами + 742,26 грн. за штрафами). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 22 %, то з відповідача у відповідності до статті 141 ЦПК України \~\~підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 422,62 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial