Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Дзержинськвантажтранс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2014 року, згідно наказу № 11/к від 31.01.2014 року вона була звільнена з посади електромонтера ДП «Дзержинськвантажтранс» на підставі ч.1 п.1 ст.40 КзпП України. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 02.07.2014 року позов [PERSON] до ДП «Дзержинськвантажтранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено повністю та на користь позивачки було стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7959,84 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 38\~949, 12 грн. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги і в кінцевому результаті просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 19\~474, 56 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала посилаючись на факт наявності рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 02.07.2014 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.\~\~ Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 02.07.2014 року позов [PERSON] до ДП «Дзержинськвантажтранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено повністю та на користь позивачки було стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7959,84 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили після перегляду судом апеляційної та касаційної інстанції 06.04.2015 року. Відповідно до платіжних доручень № 4 від 22.01.2015 року, №44 від 01.04.2015 року, № 69 від 10.04.2015 року, № 100 від 14.05.2015 року з [PERSON] здійснено розрахунок за рішенням суду. Правовідносини, що виникають з питань примусового виконання рішення суду регулюються розділами\~VI,\~\~VII, ЦПК України\~та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідальність за невиконання рішення суду визначена\~ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» та передбачає санкцію у вигляді штрафу. Право подачі нового позову після набрання рішенням суду законної сили передбачено с 1. 223 ч. 4\~ЦПК України, якщо цим рішення з відповідача присуджені періодичні платежі у випадку якщо зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 02.07.2014 року з відповідача було присуджено разові платежі на суму 7959,84 гривень, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, та моральну шкоду на суму 5000 грн., а не періодичні платежі. Посилання\~\~позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, на положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~та\~Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати»не можуть бути прийняті судом. Між сторонами виникли насамперед трудові правовідносини, за порушення яких судом стягнуто з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суму моральної шкоди, а отже правовідносини повязані з виконанням рішення, не можуть бути визначені як грошове зобовязання. Згідно\~ст. 2 Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума середнього заробітку була стягнута рішенням суду, а не нарахована відповідачем, а тому вказані положення не підлягають застосуванню. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позивних вимог, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed