Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

26.08.2020р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-9). Ухвалою судді Наумової О.С. від 28.08.2020р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 36). Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.10.2020р. позивачеві відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с. 44). В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що 25.07.2018р. о 08 год. 40 хв. сталася ДТП, за обставинами якої [PERSON] , керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , під час виїзду на дорогу з прилеглої території у районі будинку № 32 по вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпрі не надала переваги у русі перед проїжджою частиною, по якій рухався автомобіль «Крайслер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який слідував зліва направо по напрямку водія [PERSON] , внаслідок чого між останніми відбулося зіткнення. Після цього автомобілі «Лексус» та «Крайслер» продовжили некерований рух та зіштовхнулися з автомобілем «Geely», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , який слідував назустріч по вулиці Набережна Перемоги. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019р. по справі № 201/10483/19, винною у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано водія [PERSON] . Згідно із висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 144/19 від 15.10.2019р. вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Geely» MR-7151 А, д.н.з. [NUMBER] , склала 33 902,67 грн. Подія ДТП зареєстрована страховиком 27.07.2018р. під номером справи 180000172647, що підтверджується поясненнями позивача як потерпілого. 04.10.2019р. позивач звернувся до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Листом від 01.10.2019р. позивачеві відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності», оскільки він не подав заяву про страхове відшкодування впродовж одного року. Вказує, що після ДТП він неодноразово звертався до страховика з питання виплати страхового відшкодування, але його просили почекати судового рішення і не роз`яснили, що із заявою про виплату страхового відшкодування він має звернутися протягом року від дня ДТП. Також позивач вважає, що внаслідок ДТП і через невиплату страхового відшкодування йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 55 000 грн. Після ДТП він був позбавлений можливості користуватися своїм майном. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська автомобіль був арештований. Страховик добровільно не сплатив страхове відшкодування. Позивач у позасудовому порядку звертався 08.07.2020р. із претензією до відповідачки про добровільне відшкодування матеріального збитку. На підставі викладеного, просив: стягнути з [PERSON] , ПрАТ «УСК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» солідарно матеріальну шкоду у розмірі 36 582,86 грн.; стягнути з [PERSON] , ПрАТ «УСК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» солідарно моральну шкоду у розмірі 55 000,00 грн. Відповідач - ПрАТ ПрАТ «УСК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп», який отримав ухвалу про відкриття провадження (а.с. 46) правом на надання відзиву на позов не скористався. Відповідачка - [PERSON] позовні вимоги не визнала. 23.11.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву ( а.с. 56 - 91), поданий представником відповідачки - адвокатом Ліфлянчиком С.І. (діє на підставі ордеру від 24.11.2020р. - а.с. 58), в якому відповідач зазначив, що наданий позивачем висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 144/19 від 15.10.2019р., складений на замовлення позивача, не є належним і допустимим доказом, оскільки він не є судової експертизою і висновком експерта в розумінні ЦПК України. Висновок експерта не містить обозових реквізитів, визначених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5. Експертиза проведена не у відповідності до ст.ст. 102, 106 ЦПК України. У висновку не вказано, що він підготовлений для подання до суду і що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за подання завідомо неправдивого висновку. Об`єктом дослідження був автомобіль, якому на момент ДТП було 12 років. З моменту проведення експертного дослідження до подання позовної заяви пройшло досить багато часу, за цей час вартість пошкодженого автомобілю і вартість відновлювального ремонту змінилась. Позивач також міг сам погіршити стан автомобіля. Експерт при розрахунку матеріального збитку не врахував знос (знецінення) об`єкта дослідження. Також не визнав вимоги про стягнення моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, компенсувати за рахунк позивача витрати на правову допомогу. Позивач 08.12.2020р. надав відповідь на відзив (а.с. 61), в якій не погодився із доводами відповідача про те, що висновок експертного дослідження є неналежним доказом заподіяння матеріальної шкоди, адже висновок може бути наданий учасником справи у відповідності до вимог ч.ч. 1-3 ст. 72, ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України. Висновок складений на його замовлення. Надав Висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 144/19 від 15.10.2019р., у якому наявні всі необхідні реквізити, визначені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і вказано про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Вважав, що Висновок відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зроблений на підставі нормативних і довідкових джерел, які враховують ці фактори. Вважав лише припущеннями доводи відповідачки про те, що стан автомобіля погіршився внаслідок природнього зносу, нанесення додаткових ушкоджень або ж позивач його умисно пошкодив. Також зауважив, що на огляді автомобіля «Geely» MR-7151 А, н/з [NUMBER] 09.10.2019р. за адресою м. Дніпро, вул. Шинна 35б (СТО) були присутні позивач, судовий експерт [PERSON] , і експерт, якого направила ПрАТ СК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» Ярмолюк В.В. Наполягав на власній позиції, викладеній у відзиві, просив позовні вимоги задовольнити. Враховуючи категорію спору (малозначна справа), наданий одним із відповідачів відзив, надану позивачем відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Під час розгляду справи встановлено, що 25.07.2018р. о 08 год. 40 хв. сталася ДТП, за обставинами якої відповідачка [PERSON] , керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , під час виїзду на дорогу з прилеглої території у районі будинку № 32 по вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпрі не надала переваги у русі перед проїжджою частиною, по якій рухався автомобіль «Крайслер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який слідував зліва направо по напрямку водія [PERSON] , внаслідок чого між останніми відбулося зіткнення. Після цього автомобілі «Лексус» та «Крайслер» продовжили некерований рух та зіштовхнулися з автомобілем «Geely», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , який слідував назустріч по вулиці Набережна Перемоги. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019р. по справі № 201/10483/19, [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 27 - 28). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля «Geely» MR-7151 А, н/з [NUMBER] , є позивач [PERSON] (а.с. 101). Згідно із висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 144/19 від 15.10.2019р. вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Geely» MR-7151 А, н/з [NUMBER] , склала 33 902,67 грн. Подія ДТП зареєстрована страховиком 27.07.2018р. під номером справи 180000172647, що підтверджується поясненнями позивача як потерпілого, наданими [PERSON] до стразової компанії (а.с. 10). 04.10.2019р. позивач звернувся до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 11). Листом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 01.10.2019р. № 7809 позивачеві відмовлено у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що згідно із п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Стосовно строків подання потерпілим заяви про страхове відшкодування і відповідальності страховки, суддя зазначає таке. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20.01.2016р. у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика винної у ДТП особи, у даному випадку - на ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Листом від 01.10.2019р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підтверджено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Лексус», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно із полісом № АК-8578185 від 23.04.2018р. Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виплатила. Коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Таким чином попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Такий висновок ВП ВС застосований і у Постанові ВС від 29.07.2020р. по справі № 276/752/16-ц, провадження № 61-14669св19. Як свідчать матеріали справи, ДТП сталася 25.07.2018р. Того ж дня потерпілий [PERSON] зателефонував страховику ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і повідомив про ДТП. На підставі цієї телефонограми зареєстрована страхова справа № 180000172647 від 27.07.2018р. (а.с. 10). Після того, з боку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не було вжито заходів щодо направлення свого страхового комісара для огляду ТЗ. А 04.10.2019р. потерпілий [PERSON] звернувся до страховка ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Представник страховика (аварійний комісар) для огляду транспортного засобу потерпілого не з`явився. Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик,

Outcome: partial