Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

24 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про про визнання квартири [ADDRESS] Харківської області, спільною сумісною власністю сторін та визнання права власності на ? частини зазначеної квартири. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 06 вересня 2008 року по 10 лютого 2015 року він перебував з [PERSON] в шлюбі, за час якого мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти 16 квітня 2010 року придбали квартиру [ADDRESS] Харківської області, яка була зареєстрована за відповідачкою. 10 лютого 2015 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Барвінківського районного суду Харківської області. На даний час між ними не досягнуто домовленості про розпорядження майном придбаним під час перебування у шлюбі. Відповідачка відмовляється визнавати за ним його право на рівну частку у вище зазначеному майні. За наведених обставин, [PERSON] просив визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказала що спірна квартира була придбана не за спільні з позивачем кошти, але за кошти , які належали їй особисто, а тому і повинна належати їй особисто. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Пунктом 23 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06 вересня 2008 року по 10 лютого 2015 року (а.с.7) . Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.17). 10 лютого 2015 року відповідно до рішення Барвінківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4). Сторони у період шлюбу, а саме 16 квітня 2010 року за 5000 грн. придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] Харківської області, яка в подальшому зареєстрована на [PERSON] Відповідно до п.14 цього договору [PERSON] повідомила , що квартиру вона купує за згодою її чоловіка [PERSON], заява якого долучена до договору ( а.с.8,21) Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог, пояснила, що має від першого шлюбу сина [PERSON], [INFO] (а.с16), на утримання якого з серпня 2007 р. їй нараховують пенсію по втраті годувальника. Зазначені кошти перераховувались на відкритий рахунок в Барвінківському відділенні Ощадбанку. На цей же рахунок зараховувались кошти, які вона отримувала як державну допомогу після народження молодшого сина [PERSON]. 30 березня 2010 року вона закрила зазначений депозитний рахунок на сум 25734 грн. 86 коп., які витратила у рахунок вартості придбаної спірної квартири. Відповідно до довідки завідуючої відділення №20020-0499 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 27.03.2015 р. [PERSON] є клієнтом Барвінківського відділення Ощадбанку . З 31 жовтня 2008 р. на ім'я останньої був відкритий рахунок [NUMBER], на який зараховувалась пенсія , та з 2009 р. - допомога при народженні дитини та щомісячні виплати на дитину. З цього рахунку були зняті кошти для відкриття депозиту «Пенсійний +». 30 березня 2010 р. цей депозитний рахунок був закритий на суму 25734 грн. 86 коп. (а.с.15) Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] з січня 2008 р. по жовтень 2010 р. працював в Слов'янській дистанції колії ДП «Донецька залізниця» та отримав заробітну плату : за 2008 р. на суму - 40932 ,52 грн., 2009 р. - 38599,87 грн., 2010 р. - 28273,35 грн., а всього - 107804 грн. 74 коп. Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу обставин, які не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що спірна квартира була придбана за 5000 грн., приймаючи до уваги розмір заробітної плати позивача на момент вчинення договору купівлі-продажу цієї квартири, суд вважає, що посилання відповідачки на те, що спірне нерухоме майно придбане тільки на її особисті кошти, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідачкою не надано належних та допустимих доказів цієї обставини. При цьому суд також враховує вимоги ч.2 ст. 65 СК України, відповідно до якої при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ч.4 цієї ж статті договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином суд вважає, що спірна квартира , набута подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю та підлягає розподілу між ними у рівних частках. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1)

Outcome: approved