Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

26.10.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць. Вимоги обгрунтовані тим, що з 21.06.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя в останніх є троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Стверджує, що відповідач, який офіційно працевлаштований кошти на утримання дітей дає нерегулярно та в малому розмірі. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 21.06.2008 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Кошти на утримання дітей відповідач дає нерегулярно та як стверджує позивач у позовній заяві у незначному розмірі. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, згоду відповідача на сплату у визначеному позивачем розмірі аліментів, суд,

Outcome: approved