Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

24.09.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 23.10.2014 року між банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду б/н, згідно якого відповідач 23.10.2014 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в сумі 4950,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов та правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та незаконно не виконує власних зобов`язань за Генеральною угодою. Позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобов`язань за вищевказаною Генеральною угодою, станом на 07.11.2019 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав - 20121.19 грн., у тому числі: - 4966.23 грн. - заборгованість за кредитом; - 4559.60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 10595.36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за Генеральною угодою від 23.10.2014 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Генеральною угодою в грошовій сумі 20121.19 грн. та судові витрати. Ухвалою Катеринопільського районного суду селища Катеринопіль від 23 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Відзив на позов та відомості про причину неявки від відповідача до суду не надходили. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, просить суд задовольнити їх, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Генеральною угодою, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З заяви позичальника від 23.10.2014 року з доданою до нею формою розписки про ознайомлення з у мовами надання споживчого кредиту фізичним особам, яка одночасно є і розпискою про узгодження вказаних умов вбачається, що відповідачу було роз`яснено умови кредитування та між ним і позивачем було досягнуто згоди про укладення Генеральної угоди відповідно до обумовленої форми. Судом встановлено, що шляхом підписання заяви позичальника від 23.10.2014 року з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг, 23.10.2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду. З розрахунку заборгованості за Генеральної угоди від 23.10.2014 року вбачається, що станом на 07.11.2019 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав - 20121.19 грн., у тому числі: - 4966.23 грн. - заборгованість за кредитом; - 4559.60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 10595.36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Судом встановлено, що визначений позивачем розмір заборгованості відповідає умовам Генеральної угоди від 23.10.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов`язання. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав законних вимог позивача щодо своєчасного повернення заборгованості за Генеральною угодою. За таких обставин, суд визнає, що відповідач [PERSON] , допустив істотні порушення умов Генеральної угоди від 23.10.2014 року та вимог ст. ст. 526, 610, 611,1050 ч. 2, 1054 ч.1 ЦК України, тому присуджує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 20121.19 грн., у тому числі: - 4966.23 грн. - заборгованість за кредитом; - 4559.60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 10595.36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved