overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

25.11.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказують, що 11.02.2013 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами в м. Кобеляки по вул. Радянська,16, Полтавської області, спадкоємцями на яке за законом є позивачі. В звязку з відсутністю первинної реєстрації та правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачі не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, а тому просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом кожному по 1/3 частині спадкового житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами кожному. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду письмову заяву, у якій підтримали позовні вимоги та просять суд розглянути справу в їх відсутності. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Кобеляцького району Полтавської області надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути в його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 11.02.2013 року помер батько позивачів [PERSON] (а.с.15), після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в м. Кобеляки по вул. Радянська,16, Полтавської області (а.с.16, 21-23, 24). Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на спадкове майно, нотаріусом відмовлено позивачам, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.20). Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

25.112015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 07.09.2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Комітеті ЗАГС адміністрації м.Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного Югри Тюменської області, актовий запис № 868. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. З лютого 2015р. вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, в зв'язку з несумісністю характерів та відсутністю поваги один до одного, між ними постійні спори, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Позивачка вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити [PERSON]. Позивачка [PERSON] до в судового засідання на з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. (а.с.19). Відповідач [PERSON] до в судового засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.(а.с.18). Суд постановлює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 07 вересня 2007 року. Шлюб зареєстрований в Комітеті ЗАГС адміністрації м.Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного Югри Тюменської області, актовий запис № 868. (а.с.8). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.9) Судом встановлено, що з лютого 2015р. сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, в зв'язку з несумісністю характерів та відсутністю поваги один до одного, між ними постійні спори, спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, шлюб суперечить інтересам позивачки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам позивачки, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], шлюб між нею та [PERSON]. слід розірвати, прізвище відповідачці після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

25.11.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 31 травня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з виникненням суперечностей, з січня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини і вести спільне господарство, проте мешкають у одному помешканню. З липня 2015 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, крім того, вона є інвалідом ІІІ групи і не працює. Між подружжям досягнуто домовленість що діти будуть мешкати з позивачкою. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.05.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис за № 372, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

25.11.2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 04.09.2001 р. н. та [PERSON] [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття [PERSON], а потім у розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття [PERSON], але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 14.06.2003 р., 06.04.2015 р. шлюб було розірвано, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 04 вересня 2001 р. н. та [PERSON] [INFO] які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття [PERSON], відносно звернення позивача з вимогою вирішити питання стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на майбутнє, то суд вважає неможливим розгляд даних вимог на теперішній час, так як відповідно до ст. 183 СК України : якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

25.11.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 04.07.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис №79 та проживали однією сімєю до січня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що у неї з відповідачем різні погляди на життя, різні характери, в результаті чого виникали сварки, які негативно впливали на дитину, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 04.07.2009 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис №79 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, у позивачки з відповідачем різні погляди на життя, які негативно впливають на дитину, а також те, що вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у подружніх стосунках без реєстрації шлюбу в період з початку 2011 року по червень 2015 року, після чого вирішили розлучитися. Від спільного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. З моменту припинення подружніх стосунків позивачка стала проживати разом з дітьми, а відповідач окремо. Гроші на утримання сина відповідач відраховує у добровільному порядку, оскільки працює на Криворізькій ТЕС, але у незначному розмірі. Позивачка сама не може утримувати сина, оскільки в даний час не працює у зв'язку з переїздом на інше місце проживання. Стан здоров'я сина задовільний, додаткових витрат на своє утримання він не потребує. Відповідач фізично здоровий, працює на Криворізькій ТЕС, має стабільну заробітну плату, тому він може й зобов'язаний надавати грошову допомогу на утримання дитини. Просить позов задовольнити в повному обсязі стягнувши з відповідача аліменти на дитину. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що з початку 2011 року по червень 2015 року позивачка з відповідачем знаходились у фактичних шлюбних відносинах. З свідоцтва про народження серії І-КИ № 388178 від 12.08.2012 року встановлено, що 29.07.2012 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працює,\~\~у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

25.11.2015 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Форкулус» та стягнути з ТОВ «Форкулус» суму боргу в розмірі 2269 грн., пеню за прострочення виконання робіт в розмірі 3675,78 грн., судові витрати судовий збір 762,8 грн. та витрати на правову допомогу 2000 грн. Одночасно з поданням позову позивачі подали заяву про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на майно ТОВ «Форкулус» а також на поточний рахунок №26006052721712 в Печерській філії ПАТ «КБ «Приватбанк» на суму 8220, 38 грн. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаюся на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки суду не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим, або утруднить виконання рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

25.11.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що згідно з розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO]. Матір дитини [PERSON] померла 16.05.2014 року. Батька [PERSON] згідно з вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.09.2015 року засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців. Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2015 року №444/5 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітня [PERSON] мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь, у розмірі 1/4 частини усіх його щомісячних прибутків, з дня подачі позову до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив\~розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

25.11.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 29.06.2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. Протягом останніх років вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 29.06.2012р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. Протягом останніх років сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

25.11.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 12.01.1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газету. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 12.01.1996р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved