Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

25.06.2021 року до суду звернулася [PERSON] через свого представника: адвоката Сивоненко О.В. з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 30.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до розгляду по суті на 20.07.2021 року. В заяві посилалися на те, що [INFO] народилася заявниця [PERSON] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 08 квітня 2002 року заявнику головою Гуляйпільської РДА на підставі розпорядження голови РДА від 18 березня 2002 року №81 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №001492 на земельну ділянку площею 11,6572 га, розташовану на території ДП №4; п.43 Новозлатопільської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Однак, під час заповнення вказаного Державного акту було допущено помилку щодо імені власниці: « [PERSON] » тоді як відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого 30.01.1996 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, ім`я заявника - « [PERSON] ». Внаслідок помилки у правовстановлюючому документі у власниці відсутні документи, що підтверджують належність їй майна. Вказана обставина перешкоджає вчиненню будь-яких дій щодо розпорядження зазначеним майном. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки впливає на можливість використовувати земельну на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, зокрема, присвоїти їй кадастровий номер. Прохає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правовстановлюючого документу - Державного акту серії ІІІ-ЗП №001492 на право приватної власності на землю, виданого Головою Гуляйпільської РДА 08 квітня 2002 року на підставі розпорядження голови РДА від 18 березня 2002 року №81. Заявник та його представник: адвокат Сивоненко О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 06.07.2021 року та 20.07.2021 року надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали та прохали задовольнити. Представник заінтересованої особи: Малинівської територіальної громади в особі Малинівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце повідомлені належним чином засобами електронного зв`язку, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника не надав. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] в с. Гнилиця Малодівицького району Чернігівської області народилася заявник - [PERSON] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.01.1996 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.2). 08.04.2002 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 18.03.2002 року №81 видано на ім`я « [PERSON] » державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗП №001492 на земельну ділянку площею 11,66 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ДП №4; п.43 Новозлатопільської сільської ради (а.с.3). Суд, задовольняючи заяву в повному обсязі, виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року №440 було затверджено форму державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю - чинний правовстановлюючий документ, що підтверджує право володіння землею. Від часу запровадження з 1 січня 2013 року в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та, зокрема, у зв`язку з втратою чинності Наказу Держкомзему від 04.05.1999 року №43 державні акти на право власності на землю не видаються, а, отже, помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, виправити неможливо. З 01.01.2013 року державний реєстратор не наділений повноваженнями вносити зміни до документів, які видавалися до 2013 року. У відповідності із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено в судовому засіданні, державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗП №001492, виданий 08.04.2002 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 18.03.2002 року №81 на ім`я « [PERSON] » на земельну ділянку площею 11,66 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ДП №4; п.43 Новозлатопільської сільської ради, містить вірне зазначення прізвища та по батькові власника, але містить невірне зазначення імені власника, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », і усунути вказаний недолік в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Враховуючи те, що наразі не існує будь-якого механізму, окрім судового, щодо виправлення технічних помилок, допущених у правовстановлюючих документах на землю, виданих до 01.01.2013 року, підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, тому встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу: державного акту на право приватної власності на землю надасть можливість заявнику використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, на підставі ст. ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved