Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

25 листопада 2020 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей. В прохальній частині позову позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 15 вересня 2007 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №446. Стягнути [PERSON] , 1984 року народження, на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7000грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 3-5). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 вересня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають в одному будинку, але в різних кімнатах, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Сторони намагалися налагодити стосунки, але це не дало ніяких результатів. В сімейних стосунках нічого не змінилось за останні кілька років, сторони все більше віддаляються один від одного і, врешті стали зовсім чужими людьми. В результаті, позивач прийшла до висновку, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Діти фактично знаходяться на моєму вихованні та утриманні. Позивач змушена практично сама утримувати та виховувати малолітніх дітей. Заробітньої плати позивача не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дітей. Відповідач отримує високу заробітну плату, приблизно 17000грн., він досить добре забезпечений матеріально. Оскільки щомісяця необхідно оплачувати навчання дітей, витрачати кошти на оздоровлення, ліки та харчування та одяг, тому бажає стягувати аліменти з відповідача у розмірі 7000 гривень (а.с. 2,5). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 14). 05 лютого 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська , за клопотання відповідача сторонам було надано строк для примирення терміном 3 місяці. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище. У судове засідання 27 травня 2021 року відповідач не з`явився. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Суд повідомляв відповідача про судові засідання, шляхом надання оголошення на сайті « Судова влада України» (а.с. 19,20). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №446, про що 15 вересня 2007 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2010 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №745 (а.с. 10). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20 січня 2016 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №684 (а.с. 9). Згідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача та відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору, суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. При цьому, за приписами ст. 182 СК України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Давши правову оцінку наданим доказам, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітнії дітей повинен піклуватися про них та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання дітей надає на недостатньому рівні, враховуючи матеріальний стан, як позивача так і відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 7000 (сім тисяч) гривень на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачку відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved