Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

25 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] припинили стосунки та перестали спільно мешкати. Відповідач не проживає із позивачем. Допомогу на утримання дитини відповідач не надає, її вихованням не займається, у зв'язку з чим позивач просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, від представника позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача, згідно якої він позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань щодо порядку розгляду справи, заперечень на позов не надходило. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції м. Одеси, 11 серпня 2010 року, актовий запис №765, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Мати малолітньої дитини та [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що вбачається із довідки Голови СОН «Курсаки» від 24.07.2014 року. Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №204 ОМР від 07.07.2014 року №52, [PERSON] відвідує заклад з 03 вересня 2013 року, батько дитини до дошкільного закладу не з'являвся. Викладені факти ухилення [PERSON] від виконання ним обов'язків по вихованню дитини підтверджуються заявою [PERSON] від 17 липня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], згідно якої відповідач надав свою згоду на позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтями 150,180 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання, розвитку дитини та її утримування. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз'яснення, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (п. 17 вищезазначеного Пленуму Верховного суду України). В п. 15 в п. 15 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved