Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

25.06.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до вимог якої просять встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] є їх матір`ю. В обґрунтування поданої заяви вказують про те, що після смерті їх матері, залишилося спадкове майно. Заявники є спадкоємцями першої черги за законом і за заповітом на спадкове майно своєї матері. При подачі заяви про прийняття спадщини до Рокитнівської державної нотаріальної кантори було встановлено, що в свідоцтві про народження заявників в графі «мати» вказана « [PERSON] », у свідоцтві про смерть їхньої матері серії [NUMBER] від 26.12.2019 року вказана « [PERSON] », хоча це одна і та ж особа. Встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є їхньою матір`ю, потрібно їм для оформлення їх спадкових прав. На підставі вказаного, просили задовольнити подану заяву. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 01.07.2020 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено її до судового розгляду за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявники підтримали вимогу поданої ними заяви в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області в судове засідання не з`явився. 03.08.2020 року від заінтересованої особи Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області надійшла заява, у якій її представник вказав, що не заперечує проти задоволення вимоги заявників, просить таку вимогу задовольнити, а заяву розглядати у його відсутності. Заслухавши думку заявників, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судами в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 89 рік, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №33 (а.с.5). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.02.1965 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 08.07.1970 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб заявника [PERSON] , в результаті укладення шлюбу 22.05.1990 року вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 19). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані судом у судовому засіданні 03.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю заявників. При цьому, свідки також надали покази про те, що «в селі матір заявників [PERSON] та [PERSON] звали [PERSON]Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає додатковому доказуванню. Крім цього, згідно постанови державного нотаріуса Витичак Г.М. від 25.06.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки є розбіжності у відомостях вказаних в графі «матері» в свідоцтвах про народження та в графах «Прізвище, ім`я, по батькові» в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2019 року, яке підтверджує факт смерті [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин і метою встановлення такого факту є виникнення спадкових прав у заявників, суд дійшов до висновку, що заява є підставною та слід таку задовольнити.

Outcome: approved