Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

24 жовтня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 27 вересня 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2233/1-314, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні умови кредитування: сума кредиту - 54 000 грн., процентна ставка за користування кредитом 15,0 %. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором(прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 20,0 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 26 вересня 2016 року. Позивач виконав умови кредитного договору у повному обсязі надавши позичальнику кредит, однак відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 вересня 2018 року становить - 25 952,90 грн., та складається із: - заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) - 22953,64 грн.; - простроченої заборгованості за процентами - 2999,26 грн. За наведених обставин, позивач просив суд стягнути вказані кошти з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 3 ). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою її місця проживання/перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв'язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з'явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2233/1-314, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором, згідно із п. 1.1 якого, позивач та відповідач домовились про надання останньому кредиту у розмірі 54 000 гривень а відповідач зобов'язалась повернути кредит банку та сплатити проценти за його користування у розмірі та порядку, встановленими кредитним договором. На підставі п. 1.3.1 вказаного кредитного договору, кредитна лінія була відкрита відповідачу на строк до 26 вересня 2016 року. Згідно із п. 1.4.1 кредитного договору, за користування кредитом відповідач зобов'язаний також щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 15,0 % річних. Відповідно до п.1.4.2 кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміні, передбачені договором(прострочена заборгованість) була встановлена процентна ставка в розмірі 20,0 % річних. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Так, у зв'язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 17 вересня 2018 року відповідач має прострочену заборгованість яка становить - 25 952,90 грн.,та складається із: - нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 2 999,26 грн.; - заборгованість за кредитом - 22 953,64 грн. (а.с. 5,6-13). Відповідно до п. п. 10, 11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON] своїх зобов'язань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн. який був ним сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved