Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

26 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 6,51 га, кадастровий номер 2324582700:03:003:0004, розташовану на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №055389 в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Позивач як спадкоємець за законом, який проживав із померлою та прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право спадщини на майно [PERSON], але отримав відмову, у зв'язку з відсутністю у нього оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №055389, який підтверджує право власності померлої на земельну ділянку. Звернувшись до відділу Держземагенства в Приазовському районі Запорізької області, він дізнався, що відділ не видає дублікати державних актів. Оскільки іншим чином позивач не може реалізувати своє право на спадщину, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте представник позивача [PERSON], надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та без позивача [PERSON], позовні вимоги вони повністю підтримують. Представник відповідача в судове засідання не прибув, Гірсівський сільський голова Приазовського району Запорізької області надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2014 року. [PERSON], згідно його свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.1960 року, є сином померлої [PERSON] На підставі ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] Відповідно з довідкою виконавчого комітету Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 170 від 05.02.2015 року, крім позивача, інших спадкоємців після померлої немає. За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 39803176 від 05.03.2015 року спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривалися. Відповідно до ксерокопії Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 055389 від 08.09.2008 року, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №198 від 04.02.2015 року, спадкодавець [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,51 га на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 2324582700:03:003:0004, вартістю 182505,97 гривень. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2015 року позивачу відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку [PERSON], розташовану на території Гірсівської сільської ради Приазовського району, так як [PERSON] не поданий нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на землю - державний акт чи інше. Отримання спадкоємцем дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку законом не передбачено (лист відділу Держземагенства у Приазовському районі № 29-28-00-338/2-15 від 19.02.2015 року), у зв'язку з чим позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що оскільки позивачем було підтверджено належність померлій на праві власності спірного майна (земельної ділянки), і відповідно право позивача на спадкування, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved