Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

25 лютого 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка надійшла для розгляду за підсудністю згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 239. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивач вказала, що з жовтня-листопада 2016 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з причин різних поглядів на життя, родинні обов`язки, відповідач припинив спілкуватися з сім`єю, змінив місце проживання. Позивач вважає, що у відповідача є інша жінка та подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею і [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 28 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополь, актовий запис № 239(а.с. 5). Сторони є батьками повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), а також мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З жовтня-листопада 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] і [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved