Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти, посилаючись на те, що відповідач являється матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на обліку у службі у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 21 жовтня 2016 року. З 27 лютого 2017 року [PERSON] влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1», в зв'язку з тим, що залишилася без батьківського піклування. Відповідно до інформації Покровського відділення поліції встановлено, що [PERSON], мешкала за адресою: вул. Десантна, 2/123 зловживала спиртними напоями, ніде не працювала, вела аморальний спосіб життя. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного лікування дочки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дочки [PERSON], стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку до повноліття дочки. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог, суду пояснила, що не згодна з позбавленням її батьківських прав, оскільки вона як може піклується про дочку, надає посильну матеріальну допомогу. Вона працює не офіційно, але працевлаштована і отримує дохід, в неї є своє житло, в якому вона зробила ремонт. Вона цікавиться життям дочки, відвідує її. Спиртними напоями вона не зловживає. Представник третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Як вбачається з листа Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 27.02.2017 року, останні просили вирішити питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до рапортів інспектора Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не мешкала, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, ніде не працювала. [PERSON] на обліку у Покровському відділі з призначення та перерахунку пенсії не перебуває, отримує допомогу одинокої матері, в зв'язку з цим перебуває на обліку в УПСЗН. Згідно висновку Виконкому Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 7/29-1658 від 11.04.2017, Виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). За приписами принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї Організації Об'єднаних Націй 1386 (XIV) 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, пояснень відповідача, вона не веде аморальний спосіб життя, спиртні напої не вживає, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, доказів щодо притягнення відповідача до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини суду не надано, [PERSON] працює, хоча офіційно не працевлаштована, надає посильну матеріальну допомогу, що свідчить про те, що законних та обґрунтованих підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення їх батьківських прав у суду не має. Отже, суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновку Виконкому Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 7/29-1658 від 11.04.2017 в сукупності з іншими наявними у справі доказами і поясненнями сторін, встановивши під час судового розгляду, що відповідач виявляє стійке бажання приймати участь у вихованні дитини та виявляє бажання до виконання батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як передчасного. Судові витрати по платі судового збору компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed