Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

26 листопада 2019 року позивач від імені якої діє представник [PERSON] , подала до суду позов та просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що сторони проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з кінця січня 2015 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає, не займається його фізичним, розумовим, духовним, моральним та соціальним розвитком. Відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Позивач працевлаштована та офіційно працює у Глибоківській загальноосвітній школі, також має на утриманні доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка проживає в місті Харкові та продовжує навчання у Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія», у зв`язку з чим [PERSON] несе витрати по оплаті навчання дочки та оренди для неї житла, також несе витрати за комунальні послуги. На думку позивача, найбільш доцільним є встановлення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісяця, тому змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2019 року відкрито провадження по справі. 16 березня 2020 року представник відповідача - [PERSON] подала суду відзив на позов, в якому проти задоволення вимог позивача заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. З січня 2003 року позивач та відповідач проживають однією родиною без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] , який на сьогодні разом із матір`ю - позивачем по справі, проживають з відповідачем, ведуть спільне господарство. При цьому позивач спільне проживання сторін не заперечує та вказує своє фактичне місце проживання за однією адресою із відповідачем. Посилання позивача на те, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально не допомагає утримувати дитину не надає та не займається його фізичним, розумовим, духовним, моральним та соціальним розвитком, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки сторони продовжують проживати разом, вести спільне господарство; відповідач в свою чергу в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, а саме утримує дитину, купує синові одяг, книжки, ґаджети необхідні для його розвитку; разом з сином вони відвідують кінотеатри, парки, кафе та розважальні центри. Крім того, відповідач водить дитину до лікаря, допомагає виконувати уроки, піклується та всіляко допомагає дитині. Також безпідставним є посилання позивача на утримання повнолітньої дитини від іншого шлюбу, яка навчається, адже це не стосується предмету доказування по вказаній справі, при цьому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона зверталась за аліментами для утримання своєї дитини, чи отримує аліменти, хто сплачує за квартиру та комунальні послуги цієї дитини. Також позивачем не доведено, що їх спільний з відповідачем син - [PERSON] отримує всі належні умови для розвитку, як і не доведено, що позивач взагалі витрачає кошти на дитину. Відповідач стверджує, що на сьогодні він утримує дитину, сплачує за комунальні послуги та надає грошові кошти позивачу. При цьому, відповідач є інвалідом 3 групи та отримує мінімальний розмір державної соціальної допомоги. Інвалідність відповідача встановлено у зв`язку з загальним захворюванням - проведено хірургічне втручання та встановлено кардіостимулятор. Незважаючи на це, відповідач намагається належним чином утримувати родину. Більш того, виходячи з наданих суду доказів доходи позивача значно перевищують доходи відповідача, тому стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно поставить відповідача у скрутне становище, адже це перевищує розмір допомоги, що отримує відповідач. У зв`язку зі специфічним станом здоров`я, який також потребує фінансових витрат, відповідач не має можливості знайти роботу, яка б дозволяла сплачувати заявлені аліменти в повному обсязі та купувати необхідні ліки, проходити необхідні реабілітаційні процедури. Оскільки, позивачем не доведено обставини, які б свідчили про те, що її матеріальний стан не дозволяє забезпечити нормальний рівень життя дитини, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засідання, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові, наполягав, що відповідач у належній сторонам квартирі не проживає, а лише з`являється періодично, спільне господарство сторони не ведуть. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві, зазначила що сторони продовжують проживати спільно родиною. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 17 листопада 2006 року Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №15 від 17 листопада 2006 року. За даними інформації № 09-17/834, яка надана 08 листопада 2019 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані, зокрема [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про доходи № 812, що надана 08 листопада 2019 року відділом освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] працює у Глибоцькій ЗОШ Харківський РВО, її заробітна плата за останні 6 місяців склала 24183,22 гривень (травень 2019 року - 3129,75 грн.; червень 2019 року - 2921,47 грн.; липень 2019 року - 5216,25 грн.; серпень 2019 року - 6656,25 грн.; вересень 2019 року - 3129,75 грн.; жовтень 2019 року - 3129,75 грн.). За довідкою Управління соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 214, від 10 березня 2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області та отримує державну соціальну допомогу, як інвалід 3 групи загальний розмір якої у період вересень 2019 року - лютий 2020 року становив 9606,00 гривень (вересень 2019 року - 1564,00 грн.; жовтень 2019 року - 1564,00 грн.; листопад 2019 року - 1564,00 грн.; грудень 2019 року - 1638,00 грн.; січень 2020 року - 1638,00 грн.; лютий 2020 року - 1638,00 грн.). В якості доказів суду надано: копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №970895, за даними якої [PERSON] , [INFO] є інвалідом 3 групи з 19 березня 2019 року загального захворювання; копія договору купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2015 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 49111185, сформований 04 грудня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О.; копія договору № 76/2-14 на навчання в Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія» (денна форма навчання) від 20 серпня 2014 року; копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 1996 року, де вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01 липня 2020 року по 01 грудня 2020 року встановлений у розмірі 2318 гривень. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком неповнолітнього сина року народження і зобов`язаний її утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 1159,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, тому розмір аліментів відповідає Ѕ частині розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на день розгляду справи, при цьому судом враховано, що мати працює і отримує заробітну плату, батько є інвалідом ІІІ групи і отримує пенсію. До посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2000,00 гривень на місяць суд ставиться критично і не приймає до уваги оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, тоді як відповідачем надана довідка про розмір його пенсії по інвалідності. Також суд критично ставиться до посилань позивача, що відповідач працює без оформлення трудових відносин по виконанню будівельних робіт і має дохід, оскільки доказів на підтвердження виконання таких робіт суду не надані, а відповідно до довідки огляду МСЕК відповідачу у зв`язку із захворюванням серця протипоказана важка фізична праця і дозволені дрібні слюсарні роботи невеликого обсягу. Заперечення відповідача на позов суд також розцінює критично і не приймає до уваги, оскільки безспірних доказів на підтвердження спільного проживання та спільного ведення господарства позивача та відповідача суду не надано, а сам по собі факт володіння спільним нерухомим майном, що було придбано у 2015 році, жодним чином не підтверджує такі обставини, тим більше, що місце проживання позивача та відповідача зареєстровано за різними адресами і жодна не є адресою місця розташування спільного нерухомого майна. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1159,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 26 листопада 2019 року і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог позивача суд відмовляє, при цьому звертає увагу, що позов зареєстрований у суді 26 листопада 2020 року, хоча датований 19 листопада 2020 року, тому аліменти мають стягуватись з 26 листопада 2020 року. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial