Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

25 листопада 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який на даний час розірвано за рішенням суду. Повідомляє, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який, після фактичного припинення сімейних відносин з 2013 року, перебуває на її утриманні, оскільки [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на сім`ю та утримання дитини. Зазначає, що оскільки їх син [PERSON] є дитиною-інвалідом з народження у зв`язку із двобічною глухотою та навчається у четвертому класі, для забезпечення належного спілкування та навчання, тобто забезпечення його природних потреб, необхідно значні кошти. При цьому, вказує, що не може здійснювати утримання дитини самостійно, оскільки має мінливий та нестабільний дохід. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає із нею та перебуває на її утриманні, оскільки являється працездатним та має постійний неофіційний дохід на території України, є здоровим та у нього відсутні інші утриманці. З огляду на наведене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2021р. і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 02.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк сторонам по справі для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 22 грудня 2021р. о 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] ,\~ будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою (а.с. 29), в таке засідання не з`явилися, проте подала заяву від 21.12.2021р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 40). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, зважаючи на заяву позивача від 21.12.2021р., суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності позивача по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав, поданий 17 грудня 2021р. через канцелярію суду, відзив на позовну заяву, згідно якого не заперечує щодо призначення аліментів на утримання сина в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 листопада 2021р. і до повноліття дитини (а.с. 31-32). Так, у відзиві зазначає, що син [PERSON] з 2017р. в період навчального року з понеділка по п`ятницю перебуває у Чернівецькому обласному навчально-реабілітаційному центрі № 1 та протягом цього часу знаходиться на повному забезпеченні держави. Тобто, позивач несе витрати на утримання сина лише на вихідні, в період канікул та на щотижневий проїзд до навчального закладу. Вказує, що [PERSON] не надано доказів, щодо додаткових витрат на утримання сина, які пов`язанні із вадами слуху. Окрім того, звертає увагу, що саме у зв`язку із інвалідністю дитини позивач отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю. Стверджує, що ніде офіційно не працює та не отримує доходу, а доводи позивача з цього приводу є надуманими. При цьому, зауважує, що у зв`язку із відсутністю роботи, зважаючи на необхідність надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері та сестрі, яка являється матір`ю одиначкою двох дітей, заявлений [PERSON] розмір аліментів є надто великим і сплачувати такий у нього можливість відсутня. Додатково в судовому засіданні пояснив, що ремонт комп`ютерної техніки та мобільних телефонів являється його хобі, за таку роботу він коштів не отримує. Повідомив, що не має протипоказань за станом здоров`я щодо працевлаштування, однак знайти роботу у місті неможливо; інколи має тимчасові підробітки, а в період відсутності доходів живе за рахунок пенсії своєї матері. Вказав, що протягом 10 років син проживав із ним, перебуваючи на його утриманні та вихованні. Не заперечує, що з листопада 2021р. син проживає із позивачем. При цьому, зауважив, що оскільки [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні із дитиною, то він не надає їй коштів на утримання сина. Заслухавши відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010р., який розірвано рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21.12.2020р. по справі № 719/596/20, що набрало законної сили 01.01.2021р. (а.с. 7-8). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 червня 2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області (а.с. 6) На даний час [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , батьком та сестрою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 3549 від 02.11.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 9). При цьому, відповідач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 3945 від 01.12.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 23). Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, з моменту, коли син сторін почав проживати з матір`ю, [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Судом встановлено, що згідно медичного висновку № 28/598 від 01.06.2012р. на дитину-інваліда до 18 років у сина сторін встановлено захворювання (патологічний стан) двобічна нейросенсорна глухота та призначено з 18 червня 2012р. до 25 травня 2029р. державну соціальну допомогу, розмір якої становить 1042,10 грн., що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] \~ (а.с. 12-13). [PERSON] вказує, що дитина перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Новодністровської міської ради № 277 від 05.11.2021р. (а.с. 10), та вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини для належного утримання сина, однак останній фінансової допомоги добровільно надавати не бажає. Так, за даними Новодністровського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 808/22.15-36 від 03.11.2021р. станом на 03.11.2021р. виконавчих документів щодо стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 11). Як вбачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25.10.2021р. [PERSON] за період з І по ІІ квартали 2021р. отримувала доходи, серед яких соціальні виплати із відповідних бюджетів та заробітна плата в розмірі 3360, 00 грн. (а.с.14). Натомість відповідач офіційного стабільного доходу не має, інформація про наявність доходів в [PERSON] за період з 01.01.2021р. по 30.09.2021р. за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів станом на 03.09.2021р. та станом на 13.12.2021р. відсутня (а.с.36-38). Вказане також підтверджується формою ОК-5 ПФ України із даними станом на 03.12.2021р. (а.с. 35). Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] повідомив про наявність нечастих та нерегулярних підробітків. Відомості про наявність у позивача чи відповідача інших доходів відсутні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що виключно позивачу, як матері дитини, із якою остання проживає, належить право визначення способу стягнення аліментів із відповідача - батька дитини, а тому стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] слід проводити у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги наявну інформацію про розмір доходів сторін, в тому числі відсутність у [PERSON] стабільного офіційного заробітку та наявність доходу від періодичних підробітків, відсутність у дитини самостійного доходу, зважає, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, який є працездатним, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому його прав, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2021р. і до повноліття дитини. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності у неї додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням та особливими потребами дитини, оскільки в силу ст. 185 СК України такі витрати фінансуються окремо. Також при визначені розміру аліментів суд відхиляє доводи [PERSON] щодо надання матеріальної допомоги непрацездатній матері та сестрі, яка являється матір`ю одиначкою двох дітей, оскільки доказів наявності у нього утриманців відповідачем суду не надано. Більше того, пояснення [PERSON] в цій частині є взаємосуперечливими, оскільки останній стверджує, що в період безгрошів`я фактично знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідно до ч. 1 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Відтак, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстави перебування сина сторін на навчанні в Чернівецькому обласному навчально-реабілітаційному центрі № 1. Більше того, твердження відповідача щодо перебування дитини на утриманні держави не підтвердженні належними та допустимими доказами; останній не заперечує подальше використання позивачем коштів за їх цільовим призначенням на утримання дитини. Також суд зауважує, що наявність між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, не звільняє таку особу від обов`язку утримувати дитину. Отже, на думку суду, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у обраний позивачем спосіб та у розмірі, визначеному судом, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід задоволити частково. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, такий підлягає стягненню із відповідача на користь держави в розмірі 908, 00 грн. На підставі ст.ст. 141, 180-183, 185, 191, 193 СК України,

Outcome: approved