Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

26 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів (а.с. № 1-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у липні 2020 року вона та [PERSON] домовилися про укладення у письмовій формі договору підряду на закупівлю в подальшому будівельних матеріалів на підставі такого договору. За домовленістю сторін такий договір (який так і не був укладений) передбачав передплату. 06.07.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 2000 грн. 29.07.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 15\~500 грн. 05.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 1\~558 грн. 19.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 38\~000 грн. 25.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 30\~000 грн. 27.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 24\~000 грн. 22.09.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 17\~000 грн. 19.10.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 3000 грн. 03.11.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 2\~000 грн. 23.11.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 10\~000 грн. В загальному сукупна сума грошових переказів отриманих [PERSON] від [PERSON] становить 143\~058 грн. Вказані грошові кошти були перераховані [PERSON] на банківський рахунок відповідача (а.с. 15-24) в рахунок послуг (та матеріалів), які [PERSON] мав надати на підставі договору підряду. Однак, відповідач без будь яких пояснень ухилився від укладення договору та повернення отриманих коштів. На адреси відповідача були надіслані вимоги про сплату боргу перед позивачем у добровільному порядку. (а.с.25-30). На звернення, з проханням повернути грошові кошти, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору в досудовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ст.ст. 177, 1212 ЦК України, просила стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 167 803 грн. 34 коп. з яких: 143 058 грн. основна сума заборгованості; 10\~ 53 грн. 99 коп. сума інфляційних витрат, 11\~163 грн. 23 коп. сума пені; 2\~728 грн. 12 коп. 3% річних. Враховуючи категорію спору (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), справа ухвалою судді Васюченко О.Г. від 14 травня 2021 року відповідно до ч.1 ст.\~274\~\~була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 47). Представник позивача у судовому засіданні в режимі відео конференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судові засідання, призначені на 08.06.2021 та 20.07.2021 двічі поспіль не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням. Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 20.07.2021, на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 64). З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Суд, заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. У липні 2020 року [PERSON] та [PERSON] домовилися про укладення у письмовій формі договору підряду на закупівлю в подальшому будівельних матеріалів на підставі такого договору. За домовленістю сторін такий договір (який так і не був укладений) передбачав передплату. 06.07.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 2000 грн., 29.07.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 15\~500 грн., 05.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 1\~558 грн., 19.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 38\~000 грн., 25.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 30\~000 грн., 27.08.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 24\~000 грн., 22.09.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 17\~000 грн., 19.10.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 3000 грн., 03.11.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 2\~000 грн., 23.11.2020 [PERSON] здійснила переказ коштів на банківський рахунок [PERSON] у сумі 10\~000 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. № 15-24). Відповідно до ч. 1\~ст. 177 ЦК України\~об`єктом цивільних прав є гроші. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,зокрема із правочинів. Згідно зі\~ст. 387 ЦК України\~власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм. Частиною 1\~ст. 1213 ЦК України\~визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону,\~або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту.\~Тобто відсутність правової підстави означає, що\~набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~ В своїй постанові від 16.01.2019 року справа № 347/2054/16-ц Велика Палата Верховного суду зробила такий висновок : « Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. \~\~\~\~\~\~ При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році)». \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що жодних договірних, майнових або боргових відносин між ним та відповідачем не існувало. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 15\~ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. \~\~\~\~\~\~ За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~\~\~\~\~\~ Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Отже, з викладеного вбачається, що\~відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином та\~грошові кошти в сумі 143\~058 грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави. Представником позивача було направлено листом від 23.02.2021 відповідачу вимогу про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 143\~058 грн. (а.с. № 25-30). Однак відповідач на вимогу не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув. Згідно з ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі. як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Діючи недобросовісно та отримавши на банківський рахунок перераховані позивачем грошові кошти в сумі 143 058 грн., відповідач набув право власності на них безпідставно, так як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже на відповідача покладається обов`язок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані. За таких обставин, оцінивши всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що позивачем було перераховано в рахунок передплати договору підряду та закупівлю в подальшому будівельних матеріалів (який так і не був укладений) відповідачу на банківський рахунок грошові кошти в сумі 143\~058 грн., які відповідач на цей час добровільно не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів. До того ж вимоги позивача про стягнення з відповідача суми трьох відсотків річних та індексу інфляції, та пені розраховані за період з 07.07.2020 року по 21.04.2021 року на суму 24\~745 грн. 34 коп. підлягають задоволенню. Також судом було встановлено, що відповідачем були понесені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 16 753 гривні, що підтверджено належними та допустимими доказами, а тому вказані витрати слід також стягни з відповідача. Приймаючи до уваги те, що позивачем підтверджено документально витрати на професійну правничу допомогу (наданий договір про надання правової допомоги від 26 січня 2021 року), а також враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 16 753 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, то судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1675 грн. 33 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved