Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

24 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працює і має стабільний дохід. Добровільно сплачувати кошти на утримання дитини не бажає. Ця обставина і змусила її звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Частиною 4\~статті 223 ЦПК України передбачено, що\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~\~\~\~ Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД №330829, видане 22 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції). Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок добровільно належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у частині від доходу (заробітку). На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved