Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

24 липня 2018 року [PERSON], (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (далі Відповідач, ПАТ «Житомиргаз») про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання на нього права власності. На обґрунтування позову зазначає, що 12 червня 2018 року він як фізична особа уклав в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 672.6 м.кв., яка розташована по [ADDRESS] з ПАТ «Житомиргаз». На час укладення договору купівлі-продажу (12.06.2018 року), вони досягли згоди по всім істотним умовам договору, згідно домовленості позивач передав Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» обумовлену суму коштів в розмірі 430 896.00 грн., а Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» передали позивачу у власність нежитлову будівлю. Отже, в результаті укладеного у відповідності зі ст.655 ЦК України між Позивачем та Відповідачем договору купівлі-продажу зазначає Позивач останній набув право власності на вказану нежитлову будівлю. Однак у державній реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно Позивачу відмовлено, так як для державної реєстрації має бути представлено договір купівлі-продажу, форма якого відповідає вимогам ст.657 ЦК України, тобто договір повинен бути укладено у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Проте незважаючи на те, що позивач із відповідачем дійшли згоди з усіх істотних умов вищевказаного договору, який сторонами було виконано у повному обсязі, відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на відсутність коштів необхідних для оплати послуг щодо державної реєстрації вказаного об'єкту нерухомості та вчинюваної нотаріальної дії щодо його відчуження. А, відтак просить суд визнати, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 672.6 м.кв., вартістю 430 896.00 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 12 червня 2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» є дійсним та визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 672.6 м.кв., вартістю 430 896.00 грн., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримав повністю, із підстав, які зазначені у позовній заяві та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, подавши до суду 13.08.2018 року заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з ухваленням судом рішення з підготовчого судового засідання. Представник відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» - голова правління [PERSON], у судове засідання не з'явився, проте також 09.08.2018 року подав клопотання щодо розгляду справи у його відсутності. Заперечень стосовно заявленого позову до суду не подав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов [PERSON], до ПАТ «Житомиргаз» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником нежитлової будівлі, загальною площею 672.6 м.кв., яка розташована в [ADDRESS] є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз». Вказане майно розташоване на земельній ділянці, яка використовується Відповідачем на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], (а.с.6-14). 12.06.2018 року між ПАТ «Житомиргаз» в особі Голови правління [PERSON], та [PERSON], як фізичною особою відбулася домовленість про купівлю-продаж належної ПАТ «Житомиргаз» нежитлової будівлі, загальною площею 672.6 м.кв., розташованої в [ADDRESS], за 430 896.00 грн., які Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» отримали від [PERSON], 13.06.2018 року. У зв'язку з чим, згідно до зазначеного договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, а саме: обговорено ціну (яку протягом двох банківських днів з моменту підписання договору було сплачено позивачем), строки оплати та передачі зазначеного нерухомого майна за договором, зобов'язання сторін, що посвідчується квитанціями № 0. 0. 1094628674. 1; № 0. 0. 1096671535. 1 від 13.06.2018 року, (а.с.6,7, 24). Так згідно вимог ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом із тим, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, (ч.2 ст.215 ЦК України). Положеннями ст.220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, законодавець надає суду право визнати дійсним договір, який, внаслідок недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення, є нікчемним. Така правова позиція викладена у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Так між [PERSON], як фізичною особою та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» в особі Голови правління [PERSON], було вчинено відповідні дії, за якими між Позивачем та представником Відповідача було досягнуто домовленості із усіх істотних умов угоди, зокрема про вартість спірного нерухомого майна, його оплату позивачем та передачу останньому у володіння, де Позивач вчинив дії - 13.06.2018 року провів оплату вартості нежитлової будівлі, загальною площею 672.6 м.кв., яка розташована в [ADDRESS], (а.с.24) по договору купівлі-продажу від 12.06.2018 року, і прийняв у володіння належну ПАТ «Житомиргаз» нежитлову будівлю за вищевказаною адресою, а останнє передало зазначене нерухоме майно, тобто вчинили дії, передбачені ст.655 ЦК України. Наведене свідчить про те, що при укладенні цього договору сторони досягли всіх суттєвих умов, передбачених ст.655 ЦК України та виконали їх. Умови угоди ПАТ «Житомиргаз», як юридичної особи не оскаржувалися останнім. Ці обставини, як і інші, наведені у позові, Відповідачем не оспорювалися. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для визнання спірної угоди дійсною, що передбачені ч.2 ст.220 ЦК України, в наявності, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому суд визнає договір купівлі-продажу, що відбувся 12 червня 2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» - дійсним та визнає право власності на спірне майно за позивачем. Оскільки, визнання позову представником відповідача є безумовними, не суперечать вимогам закону (ч.4 ст.206 ЦПК України), не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні представником відповідача змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій з цього приводу, оскільки будь-яких заперечень до суду не подано, приходить до висновку про те, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного та

Outcome: approved