Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 15 січня 2003 року вона стала власницею квартири [ADDRESS]. Поряд із вказаною квартирою знаходиться квартира № 4, яка перебувала в край занедбаному стані та руйнувала її житло. У звязку із цим вона значно покращила технічний стан вказаної квартири, здійснила поточний ремонт та протягом усього часу несе витрати на її утримання. Посилаючись на те, що вона на протязі більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, просила визнати за нею право власності на вказану вище квартиру в порядку набувальної давності. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, про причини своєї неявки не повідомили. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Правове врегулювання предмету цього спору, на думку суду, має визначатись як за нормами ЦК України, так і за нормами ЦК УРСР 1963р., що діяв на час виникнення спірних відносин, оскільки ЦК України не має зворотної сили і поширюється на відносини, що виникли після введення його в дію. Як вбачається з договору дарування (а. с. 7), 15 січня 2003 року позивачка [PERSON] прийняла у дар цілу однокімнатну квартиру [ADDRESS] (після зміни назви Гетьманська) в м. Очакові Миколаївської області. 10 червня 2003 року позивачка зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 749044 (а. с. 8). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 9) вбачається, що власниками квартири № 4 у вказаному будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Актом обстеження будинку № 29 по вул. Гетьманській в м. Очакові, який було складено 01 березня 2006 року за участю депутата Очаківської міської ради, завідуючої юридичним відділом Очаківського міськвиконкому, представника Очаківського ВПЖКГ та сусідів, підтверджується той факт, що в квартирі № 4 цього будинку ніхто не проживає з 1995 року, приміщення знаходиться в аварійному стані, є непридатним до житла та руйнує квартиру № 3, в якій проживає позивачка [PERSON]. Вказаним актом рекомендовано передати вказану квартиру позивачці, яка здійснюватиме в ній ремонт (а. с. 11). Згідно з розясненнями Міністерства юстиції України від 13 жовтня 2011 року «Про деякі аспекти набуття права власності на обєкти безхазяйного нерухомого майна», у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Отже, предметом даного спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відтак, виходячи зі змісту вказаної норми закону, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, є добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність. Для визнання володільця добросовісним достатньо, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Відкритість володіння [PERSON] спірною квартирою з 2003 року підтверджується вказаним вище актом обстеження, а також абонентськими книжками, оглянутими в судовому засіданні, згідно з якими остання сплачує житлово-комунальні послуги за утримання квартири. Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року « …пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року. Проаналізувавши викладені\~обставини,\~суд дійшов\~висновку,\~що [PERSON]\~добросовісно заволоділа\~квартирою №\~4\~за адресою:\~Миколаївська область,\~м.\~Очаків,\~вул.\~Гетьманська,\~буд.\~29,\~на протязі\~більше десяти\~років не\~приховувала факт\~знаходження цього\~майна у\~її володінні,\~продовжує відкрито\~і безперервно\~володіти ним,\~і оскільки\~відповідачами не\~заявлено вимог\~щодо повернення\~вказаного нерухомого\~майна,\~визнання права\~власності не\~суперечить закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved