Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

26 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що липня 2015 року між ним, [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленість щодо виготовлення останнім вагонки дерев'яної розміром 4,5x16x9 та обрізної соснової дошки розміром 4,5x20x15. Відповідно до цієї домовленості вартість 1 кв.м. вагонки дерев'яної становить 80 грн., а вартість 1 куб.м. обрізної соснової дошки становить 1350 грн. Позивач зазначив, що на підставі вищевказаних усних домовленостей, він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн. передоплати за виготовлення вагонки дерев'яної, тa 20 000 грн. за виготовлення обрізної соснової дошки, що підтверджується відповідними розписками. В порушення домовленості, відповідач зобов'язання не виконав, товар не виготовив та не надав, ухиляється від повернення коштів. Відповідно до п.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно до ст.ст. 655,656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач зазначив, що 29 січня 2016 року на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом вимога про повернення грошових коштів в сумі 120 000 грн., але, вимога не була виконана. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 120 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст.ст. 655,656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до п.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Судом встановлено, що 31 липня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн. за виготовлення вагонки дерев'яної, що підтверджується відповідною розпискою. 26 серпня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн. за виготовлення обрізної соснової дошки, що підтверджується відповідною розпискою. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, в той же час, з наданих позивачем розписок не вбачається, в який саме термін [PERSON] повинен був передати дерев'яні вироби, доказів з цього приводу суду не надав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на обґрунтування своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] не передав позивачу вагонку дерев'яну та обрізну соснову дошку. В той же час, оскільки позивачем не надано доказів того, в який строк відповідачем повинен бути виконаний договір (передати дерев'яні вироби), суд не має можливості встановити, чи порушені відповідачем [PERSON] умови договору станом на день винесення рішення судом. Як вбачається з позовних вимог, [PERSON], фактично, просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти, сплачені ним на виконання договору, в зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання (умов укладеного договору). В той же час, у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, у відповідності до ст. 611 ЦК України, в разі порушення однією із сторін зобов'язання, друга сторона договору має право ставити питання про розірвання договору, та лише після цього звертатися з вимогою про стягнення грошових коштів, отриманих за зазначеним договором. Оскільки договір між сторонами фактично є таким, що не припинив свою дію, позивач не звертався з вимогами про розірвання договору в зв'язку з невиконанням іншою стороною його умов, відсутні підстави для стягнення грошових коштів, сплачених позивачем на виконання спірного договору. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed