Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати на рахунок № [NUMBER]кошти в сумі 2220 грн. 00 коп., обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 15 липня 2014 року під час зняття коштів з банкомату позивач дізналася, що з її карткового рахунку було знято кошти в розмірі 2200 грн. За результатами звернень позивача 16 липня 2014 року до ПАТ РБ Аваль та Чернігівського відділу МВ УМВС України слідчим відділом проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 12014270010003429, а з відповіді банку убачається, що відповідач вважає неможливим повернення списаних коштів через не дотримання позивачем договору щодо неналежного зберігання даних платіжної картки. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідачазаперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суддійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та ведення поточного рахунку,операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки (далі - Договір). Відповідно до умов даного договору банк на підставі заяви на відкриття рахунку відкрив на ім'я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу (платіжної картки), призначений для зарахування, а також виплати пенсії та грошової допомоги у гривні, випустив та надав клієнту платіжну картку, тип яких визначається заявою, а також банк забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненними з використанням платіжної картки або її реквізитів відповідно до вимог чинного законодавства України, правил платіжних систем, Правил ведення поточних рахунків фізичних осіб та користування платіжними каркамита тарифів банку (а.с. 13-15). 16 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Чернігівського МВ УМВС в Чернігівській області із заявою про те, що 11.07.2014 невстановлена особа здійснила крадіжку грошових коштів з банківської карти «Аваль» у сумі 2220 грн., що належать [PERSON], 1975 року народження, чим завдалаїй матеріальну шкоду. Відповідно до даної заяви було заведено кримінальне провадження № 120142700110003429 за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 5). З виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01-07-2014 по 20-07-2014 убачається, що 11.07.2014 по рахунку було проведено дві транзакції по 100 грн., а 13.07.2014 також дві транзакції на суму 505 грн. та 1515 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до частин 1 - 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідноч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до частин 1, 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, якіпередбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Отже, із зазначених вище норм убачається, що банк гарантує клієнту право безперешкодного розпорядження грошовими коштами на його рахунку та приймає на себе обов'язок перераховувати з його рахунка грошові кошти в порядку, передбаченому договором банківського рахунка або законом. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. У пункті 1.2 Договору сторони погодили, що всі операції, які здійснені з використанням картки із застосуванням ПІН-коду, СVV2/СVС2 та/або реквізитів картки (зокрема номер картки, строк дії картки, тощо), у тому числі довіреними особами клієнта, або з застосуванням CIN-коду,безумовно визнаються Клієнтом як такі, що ним здійснені свідомо, особисто підписані та спрямовані Клієнтом на вчинення правочину та/або розпорядження коштами на картковому рахунку. Згідно пункту 2.11 Договору Клієнт зобов'язаний безумовно виконувати вимоги цього Договору, чинного законодавства України, Правил та Тарифів Банку, в т.ч. з питань здійснення операцій з використанням ПК, зокрема: 2.11.2 забезпечити належне зберігання ПК, картки (носія СIN-коду) не розголошувати ПІН, СVV2/СVС2, дані СIN-коду і не передавати ПК, картку (носій СIN-коду) у користування третім особам. Про випадок крадіжки або втрати ПК, розголошення ПІН-коду, даних СIN-коду, а також в інших випадках, пов'язаних з необхідністю блокування ІІК, негайно повідомити Банк за телефонами інформаційного центру, визначеними п. 4.2 Договору з обов'язковим проходженням процедури ідентифікації або зазначенням своїх персональних даних і слова пароля для блокування ПК. При такому зверненні Клієнт повинен отримати від оператора Інформаційного центру реєстраційний номер дзвінка, в разі не отримання такого номеру, претензії Клієнта щодо блокування ПК прийматись Банком не будуть. Відповідно до п. 8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору, Правил та Тарифів, Сторони несуть відповідальність у порядку визначеному законодавством та цим Договором. Відповідно до п. 8.2 Договору у разі неотримання від Клієнта повідомлення про крадіжку або втрату ПК, розголошення ПІН-коду тощо, а також до отримання такого повідомлення Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цієї ПК або з використанням її реквізитів. Відповідно до п. 8.3 Договору Клієнт несе повну відповідальність за всі операції, здійснені з використанням ПК, випущених до КР, включаючи всі операції, здійснені довіреними особами Клієнта впродовж усього строку користування ПК, в тому числі протягом 90 днів починаючи з дати надання клієнтом відповідної заяви про закриття КР та/або припинення дії ПК. Пунктом 8.4 Договору передбачено, що Банкне несе відповідальності перед Клієнтом за операції, здійснені з використанням ПК Клієнта, для здійснення яких необхідно вводити ПІН - код,СVV2/СVС2, а також за операції проведені за допомогою незахищених каналів зв'язку (Інтернет, телефонні мережі, пошта тощо), та за можливе розголошення інформації за КР, переданої Банком із застосуванням такого зв'язку, за винятком випадків технічної несправності банкоматів Банку. Зазначені вище положення Договору є чинними та обов'язковими для виконання сторонами. До того ж, згідно з п.14.12 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Загальні вимоги Національного банку України до емісії банками, філіями іноземних банків (далі - банки) спеціальних платіжних засобів (карток) і визначення порядку здійснення операцій з їх використанням встановлює Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 № 223 (далі - Положення № 223), чинне на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 6.1 Положення № 223 користувач зобов'язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Згідно п. 6.8 Положення № 223 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналіз конструкції зазначених правових норм дає підстави для висновку, що користувач несе відповідальність за: здійснені операції з фізичним пред'явленням спеціального платіжного засобу; здійснені операції зелектронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу та його держателя;здійснені платіжні операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, якщо доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до п. 1.7 Положення № 223 банк має право здійснювати емісію спеціальних платіжних засобів та/або еквайринг на підставі внутрішньобанківських правил, розроблених відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку і правил платіжних систем. Внутрішньобанківські правила затверджуються органом управління банку, уповноваженим на це його статутом. Розпорядженням Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 41/2- РП від 25.03.2011 затверджені Правила ведення поточних рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками АТ «Райффайзен Банк Аваль», в редакції розпорядження Правління №44/1-РП від 19.03.2012 (далі -Правила), яких відповідно до п.1 Договору позивач зобов'язалася дотримуватися. Пунктом 1.7 Правил встановлено, зокрема, обов'язок Держателя:не розголошувати нікому, в тому числі членам власної родини, номер ПК,ПІН-код, СVV2/СVС2 та кодове слово;не зберігати ПІН-код разом з ПК, не писати його на ПК та інших паперових носіях; не передавати ПК у використання іншим особам;докладати максимальних зусиль по збереженню ПК. Відповідно до п. 1.9 Правил операції, що здійснюються в мережі Інтернет з використанням персоніфікованих або неперсоніфікованих карток, відкритих до КР, обов'язково підтверджуються Держателем шляхом введення коду безпеки при здійсненні такої операції (СVV2 - код для карток Visa та СVС2-код для карток МаsterСагd). Пунктом 2.3 Правил визначено, що при оплаті вартості товарів і послуг по Інтернет, телефону, пошті, факсу тощо з використанням ПК, Держатель здійснює операцію з зазначенням свого імені, номеру ПК, строку її дії, у деяких випадках - з зазначенням СVV2 або СVС2, підтверджуючи цим легітимне здійснення операції. Держатель попереджається, що при здійсненні передбачених цим п. 2.3 Правил операцій можливе шахрайство по ПК у разі несанкціонованого використання реквізитів ПК третіми особами. У разі списання з КР коштів в сумі таких операцій Банк залишає за собою право не приймати ніяких претензій від Клієнта. Всі спірні трансакції, що були здійснені по картці позивача № 6762 16******8847 11.07.2015 на суму 2 220,00 грн., проведені в мережі Інтернет через сайти торгівельних підприємств: ТОВ «ІЗІ СОФ'Г», «W1», та здійснені з вірним введенням реквізитів ПК (а саме номеру ПК, СVС2, терміну дії картки), що в тому числі підтверджується листом Українського процесінгового центру від 30.09.2015 №374/2-04-010 (а.с. 49). З огляду на викладені обставини справи, зібрані докази та приписи пункту 6.8 Положення № 223, суд дійшов висновку, що в разі здійснення платіжних операцій з електронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу (номеру ПК, СVС2, терміну дії картки) та його держателя, що відбулося з платіжною карткою позивача, банк не несе відповідальності, і доведення ним факту сприяння користувача втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації законом не вимагається. Таким чином суд, користуючись правом, наданим ст. 360-7 ЦПК України, відступає від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, з наведених вище мотивів, а також з врахуванням того, що зі змісту вказаної постанови убачається, що зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувалось лише правильним вводом ПІН-коду, що, на переконання суду, не можна вважати електронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу у розумінні п. 6.8 Положення № 223. В той же час, введення такої конфіденційної інформації як номер ПК, СVС2, термін дії картки судами в даній справі не встановлено. За таких обставин, суд не убачає підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed