Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

24.10.2018 року Орган Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради звернувся до суду в інтересах дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У заяві позивач зазначив, що відповідач є одинокою матір'ю дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.04.2017 року, діти були відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав та їм було надано статус позбавлених батьківського піклування та їх було влаштовано до державних закладів: [PERSON] - до Миколаївського обласного будинку дитини, [PERSON] - до Загальноосвітньої школи-інтернату - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації Миколаївської обласної ради. На даний час відповідач не усунула причини, які призвели до відібрання у неї дітей, вона продовжує ухилятися від виконання батьківських обов'язків : не утримує дітей, не відвідує їх у закладі, не виявляє бажання повернути дітей на виховання. Посилаючись на зазначене просили позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.10.2018 року відкрито провадження по даній справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO]. Діти [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків. Так, в зв'язку з бездіяльністю [PERSON], її молодша дитина [PERSON] майже не загинула. Мати не годувала дитину, що призвело до значної втрати ваги дитини та термінової госпіталізації. За інформацією МДЛ №2 дитина при народженні мала вагу 3600 кг, у віці 6 місяців дитина мала таку саму вагу - 3600 кг та була госпіталізована до ОДІЛ у зв'язку з загрозою життю. Після проведення реанімаційних дій дитину 15.11.2016 року було переведено до МДЛ №2 з вагою 4400 кг. Лікарі констатували наявність у дитини наявність гіпотрофії 3 ст. та анемії 1 ст. З 21.11.2016 року дитина перебувала у МДЛ №2 сама, догляд за нею здійснювали медичні працівники . 15.12.2016 року здійснено комісійний вихід за місцем проживання відповідачки. Перевіркою встановлено, що мати з двома дітьми та співмешканцем проживає в одній кімнаті двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Хлопчик - [PERSON] був одягнений не за сезоном, речі та дитяча їжа в квартирі відсутня. 20.12.2016 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, з питання про стан виконання матір'ю [PERSON] батьківських обов'язків відносно своїх дітей [PERSON], [PERSON] Комісія дійшла висновку, що безвідповідальне ставлення матері до виконання батьківських обов'язків становить небезпеку для життя та здоров'я обох дітей. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва по справі №487/405/17, провадження 2/487/859/17, відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав дітей [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] та стягнуто з останньої аліменти на користь двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення ними повноліття, шляхом внесення таких коштів на особисті рахунки дітей відкритих у відділенні Державного ощадного банку України, поклавши на орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради контроль за використанням цих аліментів. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 333 від 28.04.2017 року, надано дитині [PERSON], [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №982 від 24.11.2017 року, влаштовано дитину [PERSON], [INFO] до комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 336 від 28.04.2017 року, надано дитині [PERSON], [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №330 від 28.04.2017 року, влаштовано дитину [PERSON], [INFO] до Миколаївського обласного будинку дитини. Крім того, відповідно до акту комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» від 23.04.2018 року, протягом перебування [PERSON], [INFO] в комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» з 21.12.2017 року його мати [PERSON] свого сина не відвідувала , станом здоров'я не цікавилася, зв'язок з дитиною не підтримувала, матеріально не допомагала. Відповідно до листа Миколаївського обласного будинку дитини від 05.04.018 року, [PERSON] участі у житті [PERSON], [INFO] не приймала, жодного разу не відвідувала, долею доньки не цікавилася. Також, відповідно до розрахунку від 08.05.2018 року, наданого головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2018 року складає 18923,78 грн. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо своїх дітей [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача від виховання своїх дітей, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Таким чином суд вважає, що позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved