Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25.04.2016 року позивач, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила: - зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений згідно Постанови старшого державного виконавця Кайнаренко О.Б. ВДВС у Солом'янському районі м. Києва від 31.05.2011 року; - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в передбаченому законом порядку виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт квартири за адресою: [ADDRESS], накладеного постановою 26795551 від 31.05.2011 року Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві, 429/23. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер батько [PERSON] - [PERSON]. 12.02.2016, позивач як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON], під час оформлення права на спадщину дізналась, що на нерухоме майно, що належало померлому [PERSON], а саме 1/3 квартири [ADDRESS] було накладено арешт. 12.02.2017Згідно інформаційної довідки № 53100885 від 12.02.2016 року арешт нерухомого майна накладено на підставі Постанови старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Кайнаренко О.Б. про відкриття виконавчого провадження № 26795551 від 31.05.2011 року. Позивач зазначає, що вона зверталася до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, де старший виконавець Бердар М.М. повідомив останній, що виконавче провадження не зберігається, та надав Постанову по вищевказаному виконавчому провадженню. Посилається, що у зв'язку з накладенням арешту, позивач, як законний представник малолітньої доньки не може належним чином реалізувати права в порядку спадкування та оформити свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд до відома не поставив. Представник третьої особи - Державної фіскальної служби України в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд до відома не поставив. Вислухавши думку позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.11.1996 року (а.с.57). З відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про відкриття ВП № 26795551 від 31.05.2011 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження 13127128 (а.с.5-9). Тобто, арешт на вищезазначене майно був накладений на підставі виконання постанови Солом'янського районного суду м. Києві №3-2430 від 04.03.2011 року про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с.4). З листа Солом'янського районного ВДВС м. Києва від 16.09.2016 року вбачається, що на виконанні у Солом'янському районному ВДВС м. Київ перебувала постанова №3-2430 від 04.03.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь держави 340 грн. 26.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з тим, що боржник не проживає за адресою зазначеною у виконавчому документі та майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено у Солом'янському районі м. Києва. Більше інформації стосовно виконавчого провадження щодо [PERSON] не має можливості надати, оскільки останнє знищено по закінченню 3-річного терміну зберігання виконавчих проваджень (а.с.61). З огляду на вищевикладене вбачається, що на даний час перестали існувати підстави для будь-яких обтяжень нерухомого майна, що на праві власності належало [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.04.2015 року (а.с.10). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], є його донька-[PERSON], [INFO] р.н.( а.с. 11,60). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснення законного представника позивача, наявність обтяження, яке вчинено на підставі постанови про відкриття ВП № 26795551 від 31.05.2011 року, є перешкодою у вчиненні нотаріальних дій щодо нерухомого майна належного померлому [PERSON]. Як роз'яснено в п. 11. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК). Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене вище та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], в частині звільнення майна з-під арешту (зняття арешту), а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS], підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Таким чином, що стосується вимог позивача в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна квартири [ADDRESS], то вона не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо звільнення майна з -під арешту є відповідною правовою підставою для виключення його з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та додаткового застереження не потребує. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial