Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

25.11.2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-4), який неодноразово уточнював (а.с.25-27,62) та яким остаточно просив визнати дійним договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований на товарній біржі «Новий вік» за № 4-135; встановити факт того, що він є сином [PERSON]; встановити факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з 1986 року по [INFO]; визнати за ним право власності на 1/13 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; визнати за ним право власності на 3/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 10.12.1998 року він разом з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Новий вік» за № 4-135, придбали 6/13 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. [INFO] померла його мати - [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: 2/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого товарною біржею «Нове століття» за № 4-135. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, після смерті [PERSON], він та його вітчим - чоловік померлої [PERSON], як спадкоємці першої черги, успадкували її частку, а саме кожен по 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Він звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримав відмову у зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на товарній біржі від 10.12.1998 року, нотаріальної не посвідчувався. Крім того, ним не доведений родинний зв'язок зі спадкодавцем, що підтверджується листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори № 1198/01-16 від 31.05.2011 року. Для вирішення цих питань йому було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. [INFO] помер його вітчим - [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: 2/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого товарною біржею «Нове століття» за № 4-135. Він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округа Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримав відмову у зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на товарній біржі від 10.12.1998 року, нотаріальної не посвідчувався. Крім того, ним не доведений родинний зв'язок зі спадкодавцем, що підтверджується листом приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округа Дніпропетровської області [PERSON] № 18/01-16 від 19.06.2013 року. Для вирішення цих питань йому було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Він постійно проживав з [PERSON] однією сім'єю в період з 1998 року до моменту його смерті, вів з ним спільне господарство, а отже він-позивач є спадкоємцем четвертої черги та має право на спадкування майна, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, а саме на 3/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]: 2/13 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] належала спадкодавцеві [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого товарною біржею «Нове століття» за № 4-135, та 1/13 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, яку він успадкував після смерті [PERSON] Відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, законодавство, що діяло на той час, дозволяло реєстрацію договорів, пов'язаних з нерухомістю товарними біржами на підставі статті 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу». Однак, в той же час, згідно зі ст.227 ЦК УРСР (який діяв на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. На час укладення договору купівлі-продажу від 10.12.1998 року, будучи неповнолітнім і не володіючи нормами права, він не знав про наявність протиріч у законодавстві та про те, що даний договір підлягав нотаріальному посвідченню. Крім того, оскільки КП «НМБТІ» зареєструвало право власності на вказаний об'єкт нерухомості по вищевказаному договору, а в самому договорі, який складався представниками товарної біржі, що він відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню, тому у нього не було сумнівів щодо невідповідності форми договору положенням ЦК УРСР. [PERSON] є його матір'ю, яка до розлучення з його-позивача батьком мала прізвище «[PERSON]». Приблизно у 1985-1987 році вона вдруге вийшла заміж, після чого їй було присвоєно прізвище «[PERSON]», однак свідоцтво про реєстрацію вказаного шлюбу не збереглось. Його адвокатом був направлений відповідний запит до ВДРАЦС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, де міг бути зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки на той час вони мешкали у Жовтневому району Миколаївської області, однак у наданні вказаної інформації було відмовлено у зв'язку з її конфіденційністю. Факт родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, в якому зазначено, що цей договір укладається ним зі згоди матері, а в договорі міститься прізвище лише однієї жінки, а саме - [PERSON] та може бути підтверджений показаннями свідків. Крім того, ім'я та по-батькові його матері, яке зазначене у його свідоцтві про народження, співпадає з ім'ям та по-батькові, зазначеними у свідоцтві про смерть [PERSON] Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. У судовому засіданні від 20.10.2014 року позивач обставини викладені в позові та вимоги позову підтримав. 20.11.2014 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судовому засіданні 19.02.2014 року представник відповідача визнав позов частково. Заперечував про задоволення позову в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року. Крім того, заперечував проти задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на 3/13 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], так як на його думку [PERSON] не прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], а тому позивачем невірно визначені частки у спадщині. У судовому засіданні 20.10.2014 року представник відповідача проти уточнених позовних вимог не заперечував. Представник реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи, беручі до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], надані в судовому засіданні 20.10.2014 року, вважає, що позов на підставі ст.ст. 1216,1217,1218,1220-1222,1228,1258,1261,1264,1268,1269 ЦК України підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10.12.1998 року між [PERSON], далі - Продавець, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], який діє зі згоди матері, які проживають за адресою: [ADDRESS], далі - Покупці, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 6/13 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], зареєстрований Товарною біржею «Нове століття» за № 4-135, який 15.03.1999 року був зареєстрований КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 94 (а.с.5). КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» видало [PERSON], [PERSON], [PERSON] технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого за № 94-4 (а.с.6-8). Згідно довідки КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 46 від 14.01.2014 року (а.с.50), станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] було зареєстроване за: 2/13 частини - за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідчений Товарною біржею «Нове століття», реєстровий № 4-135; 2/13 частини - за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідчений Товарною біржею «Нове століття», реєстровий № 4-135; 2/13 частини - за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідчений Товарною біржею «Нове століття», реєстровий № 4-135; 7/13 частини з за [PERSON] - на підставі договору дарування від 07.11.2011 року, реєстровий № 1335. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 16112668 від 14.01.2014 року (а.с.48,49), право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] зареєстроване: 7/13 частини на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] - на підставі договору дарування, ВРО № 372909 ВРО № 372910 рн. 1335, 07.11.2011 року, [PERSON], приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу; 2/13 частини на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу, рн. 4-135, 10.12.1998 року, Товарна біржа «Нове століття»; 2/13 частини на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу, рн. 4-135, 10.12.1998 року, Товарна біржа «Нове століття»; 2/13 частини на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу, рн. 4-135, 10.12.1998 року, Товарна біржа «Нове століття». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого Товарною біржею «Новий вік» за № 4-135, так як право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] було належним чином зареєстровано в КП «НМБТІ» та в Реєстраційній службі Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. [INFO] померла [PERSON] (а.с.14). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: 2/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого товарною біржею «Нове століття» за № 4-135 (а.с.48-50). За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36318356 від 14.01.2014 року (а.с.53). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, після смерті [PERSON], позивач та його вітчим - чоловік померлої [PERSON], як спадкоємці першої черги, успадкували її частку, а саме кожен по 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Інших спадкоємців судом не встановлено. [PERSON] спадщину після смерті дружини - [PERSON] прийняв фактично, мешкаючи у спірному житловому будинку, користуючись господарчими будівлями, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями свідків. Позивач звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримав відмову у зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на товарній біржі від 10.12.1998 року, нотаріальної не посвідчувався. Крім того, ним не доведений родинний зв'язок зі спадкодавцем, що підтверджується листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори № 1198/01-16 від 31.05.2011 року (а.с.16). Для вирішення цих питань позивачу було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується листом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори № 38/01-16 від 15.01.2014 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36318349 від 14.01.2014 року (а.с.51,52). У свідоцтві про народження [NUMBER] від 11.11.1982 року, заповненого на російській мові, зазначено, що [INFO] у м. Миколаїв, УРСР, народився «[PERSON]», у графі батько записаний - «[PERSON]», у графі мати записана - «[PERSON]» (а.с.13). Як вбачається з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, вказаний договір був укладений [PERSON], [INFO], зі згоди його матері - [PERSON]. Згідно довідки квартального комітету № 39 від 13.05.2013 року, позивач з 1998 року проживав за адресою: [ADDRESS] зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], та вітчимом - [PERSON], який помер [INFO] (а.с.12). Свідоцтво про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище «[PERSON]», не збереглось. Опитана в судовому засіданні 20.10.2014 року свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та була сусідкою [PERSON] та [PERSON], суду пояснила, що позивача знає з 1998 року, коли позивач, його мати [PERSON] та вітчим-чоловік [PERSON] - [PERSON], придбали житловий будинок з надвірним будівлями [ADDRESS]. Свідок підтвердила, що померла [INFO] [PERSON] дійсно є матір'ю [PERSON], [INFO]. У вищевказаному будинку, позивач, [PERSON] та [PERSON] проживали втрьох. Свідку відомо, що позивач завжди проживав у вказаному будинку та за життя [PERSON] та [PERSON] вів з ними спільне господарство. Після смерті [PERSON], у вітчима позивача - [PERSON] та позивача були хороші відносини, як у батька та сина. Позивач називав свого вітчима батьком. Їй відомо, що позивач відбував покарання, однак точний період вказати не може. Зазначила, що на фотографіях, які наявні в матеріалах справи (а.с.72), зображені позивач та його мати [PERSON] Опитана в судовому засіданні 20.10.2014 року свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], суду пояснила, що знає позивача з кінця 90-х років, приблизно з 1998-1999 року. Мати свідка - [PERSON] дружила з матір'ю позивача - [PERSON] Свідок підтвердила, що померла [INFO] [PERSON] дійсно є матір'ю [PERSON], [INFO]. Пояснила, що позивач постійно проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] у придбаному ними у 1998-1999 році житловому будинку [ADDRESS]. Їй відомо, що позивач відбував покарання у місцях позбавлення волі, але у який період назвати не може. Вказала, що на фотографіях, які наявні в матеріалах справи (а.с.72), зображені позивач та його мати [PERSON] Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в тому, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла [INFO] в м. Нікополі Дніпропетровської області. А тому вимоги позову в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/13 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. [INFO] помер вітчим позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: 2/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1998 року, посвідченого товарною біржею «Нове століття» за № 4-135 (а.с.48-50); та 1/13 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], яку він успадкував після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.12). За життя [PERSON] заповіту не склав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36318397 від 14.01.2014 року (а.с.56). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак отримав відмову у зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на товарній біржі від 10.12.1998 року, нотаріальної не посвідчувався. Крім того, позивачем не доведений родинний зв'язок зі спадкодавцем, що підтверджується листом приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округа Дніпропетровської області [PERSON] № 18/01-16 від 19.06.2013 року (а.с.17). Для вирішення цих питань позивачу було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується листом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори № 39/01-16 від 15.01.2014 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36318395 від 14.01.2014 року (а.с.54,55). Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців 1-ої, 2-ої та 3-ої черги судом не виявлено. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно довідки квартального комітету № 39 від 13.05.2013 року, позивач з 1998 року проживав за адресою: [ADDRESS] зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], та вітчимом - [PERSON], який помер [INFO] (а.с.12). Згідно поясненнь свідків [PERSON], [PERSON], позивач дійсно проживав зі своєю матір'ю та відчимом [PERSON] однією сім'єю з 1998 року. Згідно довідки Нікопольського міськрайонного суду № 11964 від 20.11.2014 року, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2006 року [PERSON], [INFO], був визнаний винним за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України і йому було призначено покарання по ст.185 ч.3 КК України - 3 роки позбавлення волі, по ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 21.03.2003 року. Та обставина, що позивач відбував покарання, на думку суду, не є перешкодою для зарахуання цього до часу до періоду проживання позивача із спадкодавцем однією сім'єю. На підставі вищевикладеного, беручі до уваги показання свідків, обставини справи, суд вважає можливим встановити факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю в період з 1998 року по день смерті спадкодавця [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 3/13 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: partial