Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить вселити його у квартиру [ADDRESS] та заборонити відповідачці чинити йому перешкоди у володінні майном. При цьому позивач вказує на те, що згідно Протоколу № 11-0202/12 проведення прилюдних торгів по реалізації конфіскованого майна, що належало [PERSON], 25.10.2012 року він придбав з прилюдних торгів ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS]. 31.10.2012 року йому було видано Акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, а саме: ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS]. 07.11.2012 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою йому було видано Свідоцтво про право власності за [NUMBER] на ? частину вказаної квартири та того ж дня вказане свідоцтво передано до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» для його реєстрації. Позивач також зазначає, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 06.02.1996 року за № 4С-42, відповідачка [PERSON] є власником іншої ? частини квартири [ADDRESS]. Таким чином, вони із [PERSON] є співвласниками вказаного жилого приміщення. Як вказує [PERSON],12.11.2012 року при виході за адресою спірної квартири з представником КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» для обстеження та виготовлення відповідних документів, співвласник квартири [PERSON] відмовилася в добровільному порядку допустити його та представника БТІ до квартири. Крім того, 08.07.2014 року при спробі пройти до вищевказаного власного майна, відповідачка також не впустила його до квартири [ADDRESS], про що було складено відповідний акт. Як зазначає позивач, не зважаючи на неодноразові прохання надати вільний доступ до користування власним майно, відповідачка йому відмовляє в цьому, вони не можуть досягти згоди про порядок користування квартирою, всі спроби вирішити спір без судового провадження виявилися безрезультатним. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить вселити його у квартиру [ADDRESS] та заборонити [PERSON] чинити йому перешкоди у володінні належною йому часткою спірної квартири.. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечують (а.с. 42-43). При цьому, відповідачка погоджується з тим, що вона разом з позивачем є співвласниками квартири [ADDRESS]. Як вказує [PERSON], [PERSON] не вчиняв жодних дій для вселення у спірну квартиру, не звертався із проханням надати ключі від квартири або надати можливість завезти до квартири свої речі. Під час розмови з нею позивач сам запропонував їй викупити в нього належну йому ? частину квартири, посилаючись на те, що ні він, ні його родина не бажають проживати та користуватися нею. Однак, запропонована позивачем ціна була завищеною порівняно із ринковою та фактично нереальною для неї (відповідачки), тому вона змушена була відмовитись від такої пропозиції. [PERSON] також вказує на те, що вона та позивач домовились про добровільний продаж квартири. При цьому [PERSON] особисто або через своїх представників-брокерів мав можливість вільно заходити до спірного приміщення та демонструвати його покупцям. Перешкоди в цьому вона ([PERSON]) ні йому, ні брокерам, ні покупцям не створювала. Однак, квартира потребує капітального ремонту, багато разів виставлялась на торги для продажу, але більше ніж за рік покупців так і не знайшлося. Згодом, вона дізналася, що позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, відповідачка та її представник вважають вимоги [PERSON] безпідставними, тому просять відмовити в задоволенні позову про його вселення у спірну квартиру. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу у його відсутність та винести рішення з урахування житлових інтересів малолітньої дитини - [PERSON], 2013 року народження, яка зареєстрована у спірній квартирі (а.с. 62). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Частиною 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що 25.10.2012 року згідно Протоколу № 11-0202/12 проведення прилюдних торгів по реалізації конфіскованого майна, що належало [PERSON], [PERSON] придбав з прилюдних торгів ? частину двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 6). 31.10.2012 року [PERSON] було видано Акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, а саме: ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 7). 07.11.2012 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на ? частину квартири [ADDRESS], зареєстроване у реєстрі за [NUMBER] (а.с. 4-5). Крім того, судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4С-42, відповідачка [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 29-30). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та кожному з них належить по ? частині вказаного житлового приміщення. Судом також встановлено, що на даний час у спірній квартирі зареєстровано та проживає дві особи: відповідачка [PERSON] та її малолітня донька [PERSON], 2013 року народження (а.с. 47). Крім того, у спірній квартирі не зареєстровані, але дійсно проживають [PERSON], який зі слів відповідачки [PERSON] є її цивільним чоловіком, та брат відповідачки - [PERSON], колишній співвласник спірної квартири (а.с. 44, 45). Як зазначає [PERSON], з листопада 2012 року він не може користуватися своєю житловою площею, оскільки не зважаючи на неодноразові прохання надати вільний доступ до користування власним майно, відповідачка відмовляє йому в цьому, до теперішнього часу вони не можуть досягти згоди про порядок користування квартирою, всі спроби вирішити спір без судового провадження виявилося безрезультатними. Вказані обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і матеріалами справи, зокрема, копією позовної заяви [PERSON] до Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: [PERSON], [PERSON], - про визнання недійсними результатів прилюдних торгів. Згідно даного позову, [PERSON] просить визнати недійсними результати прилюдних торгів з продажу ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS]; визнати недійсним Акт державного виконавця про проведені прилюдні торги з продажу ? частини вказаної квартири, затверджений 31.10.2012 року Відділом ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, а також визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, видане [PERSON] державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстроване у реєстрі за [NUMBER] на підставі Акту державного виконавця від 31.10.2012 року (а.с. 50-53). Таким чином, [PERSON] взагалі оспорюється право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить останньому на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстроване у реєстрі за [NUMBER] на підставі Акту державного виконавця від 31.10.2012 року, та яке [PERSON] просить визнати недійсним. Крім того, в судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що на даний час у спірній квартири фактично проживають чотири особи: вона, її цивільний чоловік та малолітня донька, а також колишній співвласник квартири, брат відповідачки - [PERSON] Тому, вселення [PERSON] призведене до порушення житлових прав малолітньої [PERSON], 2013 року, та порушення прав інших мешканців квартири, між якими склався відповідний порядок користування житловим приміщенням. Проте, частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] своїми діями порушує право власності позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. При цьому суд враховує, що під час розгляду справи в суді відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про припинення права власності позивача на частку у спільному майні, посилаючись на те, що спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим. Для визначення ринкової вартості квартири [PERSON] просила призначити судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.11.2014 року було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу з визначення ринкової вартості ? частини квартири [ADDRESS] , яку [PERSON] не оплатила, у зв»язку з чим матеріали справи повернути без виконання зазначеної ухвали суду (а.с.63-64,67-68,75). В подальшому відповідачкою було відкликано зустрічну позовну заяву про припинення права власності позивача на частку у спільному майні через відсутність коштів, які відповідача мала сплатити у якості грошової компенсації за належну [PERSON] частину спірної квартири. Враховуючим викладені обставини та положення ч.1 ст. 321, 391 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та вважає за необхідне вселити позивача у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідачку не створювати перешкоди [PERSON] в користуванні жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує із [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved