Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

25.02.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3). Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.03.2021р. призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (№ 12). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 07.08.2004р. в відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 494, від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина, [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини були припинені у лютому 2021р. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, несхожість характерів, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Спору, щодо поділу майна та виховання дітей немає. Ухвалою суду від 22.04.2021р. за ініціативою суду сторонам було надано строк для примирення - 6 місяців (а.с. № 23). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2021р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 25). В наданій суду заяві від 24.11.2021р. позивачка підтримала позов, підтвердила період остаточного припинення шлюбних стосунків з лютого 2021р. В цій заяві позивачка також зазначила, що після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище на дошлюбне, а також просила розглядати справу за її відсутності те без фіксації технічними засобами (а.с. № 28). Відповідач в заяві до суду від 24.11.2021р. зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, підтвердив період припинення шлюбних стосунків - лютий 2021р. Також відповідач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксації технічними засобами (а.с. № 30). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні 24.11.2021р. за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 24.11.2021р. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2004р. в відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 494 (а.с. №4). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. №5,6). Ухвалою суду від 22.04.2021р. сторонам за ініціативою суду було надано строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 23). Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що позивачка після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на життя та несхожість характерів. Відповідач після спливу строку на примирення також підтвердив свою згоду на розірвання шлюбу, втім зазначив, що шлюбні стосунки були припинені з ініціативи позивачки (а.с. № 30). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2021р. і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, наданий судом строк для примирення результатів не дав, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу після спливу строку для примирення так само не висловлював, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 28). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved