Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2013 року. Має з ним спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Також позивач має ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вони з відповідачем мешкають разом, але фактично сімейні відносини між ними припинені. Відповідач не допомагає їй утримувати спільну з ним дитину, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію. [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше мінімуму встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він є інвалідом 2 групи і йому нема з чого сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи. Сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2013 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] має ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачений також ст.180 Сімейного кодексу України. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є інвалідом 2 групи, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, єдиним доходом відповідача є його пенсія по інвалідності, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/5 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп. Згідно зі ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial