Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

26 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просила суд: -визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року відкрите провадження у справі. 14 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про зняття з реєстрації місця проживання осіб, в якому просила суд: -зобов`язати виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетрвоської області зняти з реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. 04 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2015 року, на праві приватної власності їй належить будинок [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зазначила, що в будинку зареєстрований члени сім`ї колишнього власника [PERSON] , а саме - відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначили, що відповідачі проживають в своєму будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] по сусідству з її будинком, у них окремий вхід в двір, окремий двір, який огороджений парканом і ніякого відношення до її будинку, двору та земельної ділянки вони не мають. Реєстрація відповідачів перешкоджає реалізації прав позивача як власника будинку, в той же час позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні платежі. В зв`язку з чим, [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150,156, 170 ЖК України, в заяві просила суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили розглядати справу без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідачів не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомленіпро місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] та складається з: житлового будинку - літ.А-1, загальною площею 47,0 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м.; прибудови - літ.а-1; ганку - літ.а; сараю - літ.Г; вбиральні - літ.Б; літнього душу - літ.Д; спорд № 1-4. Право власності [PERSON] набула у відповідності до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 1288, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 43344387 від 05 вересня 2015 року. Судом встановлено, що в будинку зареєстрований члени сім`ї колишнього власника [PERSON] , а саме - відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 8309 від 22 червня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, відповіддю виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 11 жовтня 2018 року за вих. № Т-1185/I та адресною довідкою про реєстрацію місця проживання осіб. Згідно акту від 05 вересня 2018 року, складеного за участю голови квартального комітету кварталу № 2 та жителів кварталу № 2, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в жилому будинку [ADDRESS] , зареєстрований, але не проживають. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати усунення порушень її прав, як власника нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вимог ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року здійснено поділ житлового будинку [ADDRESS] , сторонам забезпечені окремі входи та підводи всіх необхідних комунікацій, а саме [PERSON] виділено в натурі кв. № 1: - в житловому будинку літ. А-1: прим.1-2 кухня площею 9,4 кв.м.; прим. 1-3 житлова кімната площею 12,5 кв.м.; прим. 1-4 житлова кімната, площею 7,0 кв.м.; прим. 1-5 житлова кімната площею 7,1 кв.м.; разом, площа по будинку літ. А-1 складає 36,0 кв.м., - в прибудові літ.а: прим. 1-1 сіни площею 11.0 кв.м., - надвірні будівлі та споруди: вбиральня літ.Б.; сарай літ. Г.; водо колонка літ. К; хвіртка № 4; 26,85 м. огорожі № 2; зливна яма літ. Я, а відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - [ADDRESS]: - в житловому будинку літ. В-1: прим. 1-2 кухня площею 9,9 кв.м; прим. 1-3 житлова кімната, площею 12,4 кв.м., разом площа складає 22,3 кв.м.; - в прибудові літ. в: прим.1-1 - коридор площею 4,3 кв.м. З цих підстав, згідно заяви [PERSON] (колишнього власника житлового будинку [ADDRESS] ) виконавчим комітетом Новомосковської міської ради було прийняте рішення від 27 серпня 2014 року № 322, яким для оформлення поділу другої земельної ділянки присвоєно адресу: [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі. Таким чином, право користування спірним жилим приміщенням у відповідачів, як членів сім`ї власника будинку до його реального поділу між ними, було похідним від права власності [PERSON] на житловий будинок. Розпорядившись нерухомим майном (продавши свою частину будинку позивачу), [PERSON] втратив право власності на нього, а отже і право користування зазначеним жилим приміщенням, в зв`язку з чим і відповідачі, як члени колишнього власника втратили право користування жилим будинком, який був розділений на два житлові будинки з окремими входами, дворами та комунікаціями, а саме [ADDRESS] та [ADDRESS] . Тобто, судом встановлено, що з моменту поділу житлового будинку [ADDRESS] у відповідності до рішення суду від 03.12.2014 року, відповідачі проживають зовсім в іншому житловому [ADDRESS] , а тому останні втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В зв`язку з наведеним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1 700,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано докази понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 1 700,00 грн., в тому числі квитанції до прибуткового касового ордера № 825826 від 16 жовтня 2018 року та № 825829 від 19 жовтня 2018 року, договір про надання правової допомоги від 19 жовтня 2018 року, акт виконаних робіт та розрахунок часу, витраченого адвокатом на здійснення правничої допомоги. У зв`язку з наведеним, згідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконання адвокатом послуг з урахуванням витраченого ним часу на здійснення певних робіт, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині, а саме з відповідачів на користь позивача належить стягнути пропорційно витрати на правничу допомогу в сумі 567,00 грн. з кожного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved