overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернувся до Біляївського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги він мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Ухвалою Біляївського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 20017 року справа була передана а підсудністю до Саратського районного суду Одеської області (а.с. 21 ), куди надійшла 22 вересня 2017 року (а.с.23). Позивач у суді позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 12 березня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з лютого 2017 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1998 року, від якого мають доньку Юлію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судове засідання не зявився, до початку судового розгляду подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 16.10.1999 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2008 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюб з позивачем. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 19.01.2008 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 5 грудня 2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 5 грудня 2009 року виконавчим комітетом Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 29 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 166. Від подружнього життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 25 квітня 2017 року до їх повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 25.04.2017 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дітей та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 липня 1978 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Фактично шлюбні відносини припинені з 1996 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Відомості щодо проживання відповідача позивачеві не відомо. Позивач на примирення не згоден, вважає, що за таких підстав шлюб необхідно розірвати. (а.с.3). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Зазначив, що спільне життя не склалося, були різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач з відповідачем стали чужими людьми. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявилася надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити (а.с.15). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 29 липня 1978 року позивач [PERSON], зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] ( до шлюбу Смірнова ) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим пунктом реєстрації актів цивільного стану при управлінні коменданта гарнізона радянський військ серії I-ЖА № 264901, актовий запис 207 (а.с.5). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 18.03.2015 року вона перебуває з відповідачем в офіційному шлюбі. Дітей у них немає. Проте, протягом спільного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімю та ведення домашнього господарства, втратили почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними вже більше року як припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають в різних населених пунктах. Позивач вважає, що спільну сімю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася. Надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 16.05.2017 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 18.03.2015 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 20. Дітей вони не мають та претензій майнового характеру не виникає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сімю не дали свого результату, а тому зберегти сімю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище «Тарнопольська». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Позивач в позовній заяві просить судові витрати покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

25 квітня 2017 року позивачка звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 жовтня 2002 року, який було зареєстровано Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області за актовим записом № 11. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Копійка». Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2002 року, який було зареєстровано Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області за актовим записом № 11 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей не мають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дітей та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

25 квітня 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1492 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач перебували у шлюбі, який 30 квітня 2017 р. було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1492 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

25 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працездатний і зобовязаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітків щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття доньки. В судове засідання сторони не зявилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 4). Однак участі в його вихованні та утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобовязаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоровя, та стан здоровя і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved