Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

26.01.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.03.2010 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти знаходяться на її утриманні та вихованні, вони разом проживають у житловому будинку її батьків, вона не має постійного місця роботи, підсобного господарства не веде, жодних доходів немає, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим зазнає матеріальні труднощі. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, однак не в повному обсязі та не регулярно. [PERSON] молода, фізично здорова людина, може і зобов'язаний працювати, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з [PERSON] аліментів, однак у розмірі по 930 грн. на кожну дитину. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до частковго задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що строни перебувають у зареєстрованому шлюбі. З'ясовано також, що від шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких долучені до матеріалів справи. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, який складений депутатом Переріслянської сільської ради ОТГ вбачається, що позивач [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, проживає разом з дітьми в будинку своїх батьків, потребує соціального захисту. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей надає, однак у недостатньому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 роківстановить 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, не має інших утриманців, однак не працює та не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1150 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. судових витрат по справі та судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved