Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

25.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У заяві позивачка вказала, що крім неї в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який в даній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідачів з реєстрації не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. за реєстровим №4866. Згідно довідки ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з правом на користування житловою площею: позивачка [PERSON], що є власником особового рахунку та відповідач - [PERSON]. Відповідно до акту про непроживання від 18.04.2016 року, який посвідчений 19.04.2016 року начальником ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №3, відповідач - [PERSON] з 2006 року по теперішній час в спірній квартирі не проживає. Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі з боку позивача, судом встановлено не було. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника житлового будинку ЖК України (ст. ст. 64, 156) відносить дружину власника, їх дітей та батьків. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Зі змісту зазначених законодавчих норм, що підтверджено судовою практикою (ухвали Верховного Суду України у справах №6-10723св08, № 6-277св08, № 6-55662св10) виходить, що право членів сім'ї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Оскільки житлові права членів сім'ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цим житлом. Крім того, факт наявності формальної реєстрації відповідача у спірній квартирі не дає позивачці в повному обсязі реалізувати свої права власника даної квартири.

Outcome: approved