Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

25.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки, [PERSON], [INFO]; стягнути в її користь з відповідача аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що після подій на Донбасі проживає у с. Медуха Галицького району Івано-Франківської області. 10 травня 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі ДРАЦС Свердловського міського управління юстиції Луганської області. В даний час [PERSON] відбуває покарання у Свердловській виправній колонії. У шлюбі народилася дочка - [PERSON]. Батько не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток доньки, зовсім не утримує її, не бере участі у додаткових витратах. Відповідач - працездатний, у місцях позбавлення волі може працювати і отримувати дохід. Просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO] та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі ј частини від його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити з підстав, викладених у позовні заяві. Не заперечує щодо заочного розгляду справи, оскільки відповідач був повідомлений про розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Пакет документів, який направлявся у Свердловську ВК № 38, де відбуває покарання відповідач по справі, повернувся до суду із відміткою - тимчасово непідконтрольна територія Україні. Тому судом здійснювалися виклики його через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління в судове засідання представника не направила, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки суду не повідомили. Заяв не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Галицької РДА в судове засідання не з'явився, однак такою було скеровано до суду письмову заяву, в якій вказує, щоб розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги позивача підтримує та з метою захисту прав малолітньої дитини комісія дійшла до висновку, вважати за можливе і доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON], [INFO]. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Дослідивши представлені докази по справі, в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом установлено, що 10 травня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Свердловського міського управління юстиції Луганської області. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.02.2015 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 7). Відповідач відбуває покарання у Свердловській виправній колонії. [PERSON] в даний час проживає у с. Медуха Галицького району Івано-Франківської області. З 2014 року перебуває у громадянському шлюбі із [PERSON], тому звернулася до суду із позовом до суду про розірвання шлюбу із [PERSON] [PERSON] утримує сім'ю і старшу дитину - [PERSON]. А батько її не бере жодної участі у вихованні дитини, не провідує її, не цікавиться здоров'ям, успіхами, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не утримує її, не бере участі у додаткових витратах. Згідно копії довідки від 03.01.2017 року № 0000079175 про взяття на облік внутрішнього переміщення особи [PERSON] - народилася та зареєстрована у с. Валуйське, Станично-Луганського району, Луганської області. Фактичне місце проживання - [ADDRESS]. (а.с.8). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а статтею 12 Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO] від 12.03.2019 року - вважає за можливе і доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, оскільки встановлено, що відповідач не виконує без поважних причин обов'язків по вихованню дочки, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів є підставним та підлягає до задоволення. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягає до задоволення і слід стягувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини . У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 155, 164, 166, 180, 181, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved