Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

25.11.2020 до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Першої маріупольської державної нотаріальної контори про зняття арешту з житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 1993 є власницею домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до рішення колегії Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради № 49 від 15.05.2019 існуючий об`єкт нерухомості: будинок по [ADDRESS] , який належить позивачу, визначений за адресою: [ADDRESS] . В 2019 вона дізналася, що на її будинок накладений арешт, який до теперішнього часу не знятий. [PERSON] не оспорює, що в 1998 існували підстави для накладення арешту на її власність, оскільки нею були взяті у борг кошти та однією з умов забезпечення її зобов`язання було накладення арешту на будинок, який їй належить на праві власності. Однак до 2000 нею були погашені всі зобов`язання, але підтверджуючі документи на даний час не збереглися. У зв`язку з чим, [PERSON] просить суд скасувати арешт з майна, а саме з будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві власності. 03.12.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача надав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких зазначив, що в 1998 почала своє формування електрона база Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про накладенні арешти (заборони) вносилися оператором ДФ Державного підприємства «інформаційний центр Міністерства юстиції України» на підставі записів про зареєстровані арешти (заборони) з паперових носіїв, які вважались діючими, оскільки на той час не мали ніяких відміток про їх зняття. Після проведення роботи по внесенню до електронної бази єдиного реєстру заборон відомостей про накладені арешти та заборони на об`єкти нерухомості, Реєстри були повернуті відповідним районним державним нотаріальним конторам м. Маріуполя, однак в архіві Першої маріупольської державної нотаріальної контори зберігаються архівні справи лише за період з 2002 по теперішній час, архівні справи за період з 1943 по 2001 були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву для подальшого зберігання у відповідності з Правилами введення нотаріального діловодства (відповідні архівні справи залишилися на території м. Донецька, яка на теперішній час не підконтрольна Україні). Тому встановити, що саме стало підставою для накладення заборони відчуження вищевказаного домоволодіння не представляється можливим. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. За змістом ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав. Зміна ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, обтяження речового права та/або зміна характеристик об`єкта нерухомого майна не впливають на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зміни характеристик об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, вносяться під час проведення державної реєстрації права власності на такий об`єкт у результаті вчинення дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.01.1993 № 2-503/93 домашня угода визнана дійсною та за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння літ-1 по [ADDRESS] . Відповідно до посвідчення Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 17.03.1993 за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , про що в реєстраційну книгу внесено запис № 526. Згідно з рішенням колегії Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради № 49 від 15.05.2019 існуючий об`єкт нерухомості: будинок по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , визначити за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, вбачається що він виданий [PERSON] на будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2019 № 195013287, житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно з відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 2198724 від 19.07.2005 на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] накладено обтяження у вигляді заборони (архівний запис), архівний номер: 214012DONETSK202, дата виникнення 29.12.1998, № реєстру: 4902-168. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників відомості про [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - відсутні. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1,2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав. Зміна ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, обтяження речового права та/або зміна характеристик об`єкта нерухомого майна не впливають на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зміни характеристик об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, вносяться під час проведення державної реєстрації права власності на такий об`єкт у результаті вчинення дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відсутні документи на підставі яких проведені реєстраційні дії, а в Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості про боржника [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, адже обтяження майна, необхідність у якому відпала, позбавляє позивача реалізувати своє право володіння, користування, розпорядження своєю власністю. На підставі ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved