Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

24.07.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2105/2006 від 25.07.2006 року в розмірі 9700,42 Доларів США, а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.07.2006 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір № 2105/2006. Відповідно до 1.1. Кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 17500 доларів США, терміном користування до 24.07.2026 року. Цим же пунктом Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується повертати кредит частинами щомісячно до 15 числа, згідно з викладеним графіком погашення. Згідно пункту 1.2 кредит надавався на споживчі потреби оплату за нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями. На виконання своїх зобовязань за Кредитним договором кредитор видав позичальнику кредитні кошти в сумі 17500 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером № 2105/2006 від 25.07.2006 р. 21.03.2011 р. згідно рішення Загальних зборів Акціонерів Банку від 20.01.2011 р., [PERSON] змінив своє найменування з ПАТ «Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Креді [PERSON]» і є його повним правонаступником, що підтверджується п.1.2 Статуту ПАТ «Креді [PERSON]» та Свідоцтвом № 795121 про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Креді [PERSON]». В ході обслуговування кредитного договору - 23.02.2015 р. та 08.04.2015 р. між [PERSON] та ПАТ «Креді [PERSON]», що є повним правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк», укладено договори про внесення змін та доповнень №1 та №2 відповідно до Кредитного договору № 2105/2006 від 25.07.2006 р. На даний час позичальник своїх зобовязань, передбачених ст.ст.526,530 ЦК України за Кредитним договором № 2105/2006 від 25.07.2006 р., не виконує, у встановлений термін згідно графіку погашення кредитних коштів не повертає, тим самим порушує умови п.п.1.1., 2.4., 3.3.8. основного договору та Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. У відповідності з п.п.3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до Кредитного договору № 2105/2006 від 25.07.2006 року, [PERSON] направляв боржнику листи від 18.10.2017 року та 20.11.2017 року з вимогами погашення прострочених платежів й дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів, штрафів та сплати пені, нарахованої згідно п.5.2 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до основного Кредитного договору. Вимоги Банку про погашення боргу за кредитом у встановлені строки боржником виконані не були. Як зазначає\~позивач,\~в звязку\~з порушенням\~зобовязань за\~кредитним договором\~відповідач станом\~на 25.07.2018\~року має\~заборгованість на суму 9700,42 доларів США (еквівалентно 254633,65 грн., курс НБУ 26,249754) яка складається із: -9203,36 доларів США рахунок строкової заборгованості; -273,06 доларів США рахунок простроченої заборгованості; -78,97 доларів США рахунок нарахованих відсотків за період 09.06.2018 року по 08.07.2018 року; -5,26 доларів США рахунок нарахованих відсотків за період 09.07.2018 року по 10.07.2018 року; -119,55 доларів США рахунок прострочених відсотків; -20,22 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав ПАТ «Креді [PERSON]». Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 03.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом клопотання позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, згідно довідки Укрпошти повернуто до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 25.07.2006 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2105/2006. Відповідно до 1.1. Кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 17500 доларів США, терміном користування до 24.07.2026 року, що підтверджується копією заявки на отримання кредиту та анкети на отримання кредиту [PERSON] від 04.07.2006 року. Цим же пунктом Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується повертати кредит частинами щомісячно до 15 числа, згідно з викладеним графіком погашення. Згідно пункту 1.2 кредит надавався на споживчі потреби оплату за нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями. На виконання своїх зобовязань за Кредитним договором кредитор видав позичальнику кредитні кошти в сумі 17500 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером № 2105/2006 від 25.07.2006 р. 21.03.2011 р. згідно рішення Загальних зборів Акціонерів Банку від 20.01.2011 р., [PERSON] змінив своє найменування з ПАТ «Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Креді [PERSON]» і є його повним правонаступником, що підтверджується п.1.2 Статуту ПАТ «Креді [PERSON]» та Свідоцтвом № 795121 про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Креді [PERSON]». В ході обслуговування кредитного договору - 23.02.2015 р. та 08.04.2015 р. між [PERSON] та ПАТ «Креді [PERSON]», що є повним правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк», укладено договори про внесення змін та доповнень №1 та №2 відповідно до Кредитного договору № 2105/2006 від 25.07.2006 р. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, що також передбачено в п.3.2.5. основного Кредитного договору № 2105/2006 від 25.07.2006 р. та Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. Відповідно до п.п.3.2.6 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до Кредитного договору № 2105/2006, [PERSON] має право надіслати позичальнику та/або поручителю вимогу про погашення суми боргу у разі невиконання якої згідно до п.3.2.7 Договору про внесення змін та доповнень № 2 дає право Банку звернути стягнення на предмет застави, а також звернутися із позовом до суду. У відповідності з п.п.3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до Кредитного договору № 2105/2006 від 25.07.2006 року, [PERSON] направляв боржнику листи від 18.10.2017 року та 20.11.2017 року з вимогами погашення прострочених платежів й дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів, штрафів та сплати пені, нарахованої згідно п.5.2 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до основного Кредитного договору. Відповідно до п.8.7 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 08.04.2015 р. до Кредитного Договору № 2105/2006 від 25.07.2006 року, він діє до остаточного виконання Сторонами своїх зобовязань. Згідно наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором\~відповідач не\~надав своєчасно\~банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості,\~а також\~інших витрат\~відповідно до\~умов Договору,\~у звязку\~з чим\~станом на\~25.07.2018\~року має\~заборгованість на суму 9700,42 доларів США (еквівалентно 254633,65 грн., курс НБУ 26,249754) яка складається із: 9203,36 доларів США рахунок строкової заборгованості; 273,06 доларів США рахунок простроченої заборгованості; 78,97 доларів США рахунок нарахованих відсотків за період 09.06.2018 року по 08.07.2018 року; 5,26 доларів США рахунок нарахованих відсотків за період 09.07.2018 року по 10.07.2018 року; 119,55 доларів США рахунок\~прострочених відсотків;\~20,22 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди. Підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов'язань за кредитним договором від 25.07.2006 року судом не встановлено. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні обовязки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст. 610 ЦК України встановлює, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. [PERSON] Верховного Суду постановою від 04 липня 2018 року (справа №761/12665/14-ц, провадження №14-134 цс 18) вказала, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved