overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 06.08.1992 року, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільно господарство не ведеться з липня 2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 06.08.1992 року Хмельницьким Будинком урочистих подій, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія II-БВ № 309775, актовий запис № 1142. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном два місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач та відповідач вважають, що збереження сімї є неможливим. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 01.08.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2016 року внаслідок розбіжностей, виниклих на побутовому грунті. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Просить змніти прізвище на дошлюбне. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що вимоги викладені у позові підтримує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.08.2014 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2014року, актовий запис №507. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.02.2016 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] . Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню. Суд, вважає доцільним задовольнити клопотання позивачки щодо зміни після розірвання шлюбу прізвища, набуте у шлюбі на дошлюбне - [PERSON], з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, як особі яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. Позов мотивовано тим, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] навчається на 4-му курсі в Державному Вищому навчальному закладі Гайворонському політехнічному коледжі, термін закінчення навчання - 30 червня 2017 року. В зв?язку з цим позивач просить стягти з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно з дня подачі заяви до закінчення навчання, посилаючись на те, що відповідач працездатний, працює на ПАТ «Укрзалізниця» механіком зв?язку на ст. Гайворон, а отже за своїм матеріальним становищем має змогу надавати матеріальну допомогу. В судове засідання позивач не з?явився. Надіслав суду заяву в якій підтримав позов повністю, просить стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності. Позов визнав повністю, згодний сплачувати аліменти на час навчання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO], який навчається на 4-му курсі в Державному Вищому навчальному закладі Гайворонському політехнічному коледжі, і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому він зобовязаний надавати допомогу на його утримання до закінчення навчання. Аліменти повинні бути стягнуті в розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно з дня подачі заяви до закінчення навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 11 серпня 2007 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі від якого мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 26 жовтня 2015 року відповідач проживає окремо від неї та дитини і ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 тисячі гривень (а.с.1-7). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 серпня 2007 року, від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги і вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема : - матеріальне становище та стан здоров'я позивача; - матеріальне становище та стан здоров'я відповідача; - потреби дітей у харчуванні, забезпеченні її одягом; Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обов'язок утримання дітей покладається в рівній мірі на обох батьків, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до її повноліття, починаючи з 25 серпня 2016 року. Окрім цього судом, також враховано, що відповідач за вереснь 2016 року сплатив аліменти у розмірі 400 гривень, про що також не заперечував позивач у судовому засіданні, за таких обставин, суд вважає за необхідним врахувати у суму аліментів 400 гривень. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

25 серпня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 20 січня 2014року в Димівській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області вона уклала шлюб з [PERSON] Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через те, що відповідач знайшов собі іншу жінку. Відповідач має іншу сімю, але не бажає добровільно розірвати шлюб. Подружжя не проживає разом з січня 2016року. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2014року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №121794 виданим ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 13 липня 2011року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 17 липня 2011року народження ( свідоцтво про народження серії І-ФП №147508 видане ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 09.03.2016року). Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки при реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище то після його розірвання підстав для його зміни відповідно до ст.113 СК України немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

25 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 07 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб у Костянтинівському відділі РАЦС, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр» (а.с.17-18). З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 07 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб у Костянтинівському відділі РАЦС, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу а/з № 435 від 07.10.2006 р., зроблений відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.2). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3,4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON], на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

25 серпня 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 вересня 2009 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач офіційно працює, у добровільному порядку він відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та до повноліття дитини. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши телефонограму про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши телефонограму про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 124668 (а.с. 5). Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 2,6). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 640, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

25 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міськрайонному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за актовим записом № 77, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2018 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям не склались. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди подружжя на сімейне життя. На цьому грунті між подружжям виникали постійні сварки та непорозуміння. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про забезпечення благополуччя сім`ї. За таких обставин сторони почали проживати окремо. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, у письмовій заяві, направленій на адресу суду, позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи відсутність згоди дружини на збереження шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують досить тривалий час, мір до примирення не приймають, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved