Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

26.06.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.07.1995 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, та пояснила, що близько року вони проживають окремо і відповідач не виконує обов’язків по утриманню та вихованню їхньої дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дочку [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, пояснивши, що надавав кошти на утримання дитини, працює в Житомирській філії Київського інституту бізнесу та технологій, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 22.07.1995 року року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та про народження дитини. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров’я відповідача, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів та що відповідає правилам розподілу судових витрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial