Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

24 листопада 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви по день повноліття. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 14). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 04 липня 2012 року вона з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний запис № 513. Сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження, відповідно, серії [NUMBER] від 20 листопада 2012 року та серії [NUMBER] від 03 листопада 2015 року, записаний відповідач - [PERSON] . Позивачем зазначено, що шлюб між ними не розірваний, але фактично вони не проживають, припинили ведення спільного господарства.Діти проживають разом із матір`ю. [PERSON] також зазначила, що коштів на утримання дітей не вистачає, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 11.12.2020 подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 18). Відповідач, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 20). 11.12.2020 подав до суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі. Крім іншого, в такій заяві відповідач зазначив, що позовні вимоги він визнає, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 19). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 листопада 2012 року (а.с. 4), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2015 року (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини припинили. Діти проживають з матір`ю, на підтвердження чого Виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради надана довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.11.2020 5540. З матеріалів справи вбачається, що спільні діти [PERSON] та [PERSON] перебуваю на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Суд враховує матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, та не мають самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері - [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи стан те, що відповідач є особою працездатного віку, зважаючи на наявний обов`язок в обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, суд враховує ту обставину, що у своїй заяві, яка надійшла на електронну пошту суду, [PERSON] позов визнав та просив його задовольнити у повному обсязі (а.с. 19). Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Але, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору у сумі 420 грн 40 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved