Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

25 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 10 грудня 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 2017 року померла її бабуся [PERSON], яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], в будинку інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,84 га, що розташована в адмінмежах Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №090789 від 02 лютого 2004 року, кадастровий номер 7123784000:02:001:0041. 16 листопада 2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Макіївської сільської ради, який зареєстрований за №90, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку заповіла їй. Однак, вона не подала у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність складеного на її імя заповіту. Про наявність заповіту вона дізналася в липні 2018 року. Вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] 10 грудня 2017 року є поважною. Пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, в звязку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою.\~ Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до Ротмистрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилися, останній надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його та позивача участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Ротмістрівської сільської ради Смілянського району\~ Черкаської області в підготовче судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги сільська рада визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, що\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-СР №316589, виданого виконавчим комітетом Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 11 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO], померла 10 грудня 2017 року в\~ с. Макіївка Смілянського району Черкаської області, про що 11 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис №55 (а.с.4). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №090789, виданого Смілянською районною державною адміністрацією та Смілянським районним відділом земельних ресурсів 02 лютого 2004 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право на власності на землю та на право постійного користування землею, договору оренди землі за №197, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,85 га, кадастровий номер 7123784000:02:001:0041 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.9). Таким чином, після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до заповіту, складеного 16 листопада 2012 року посвідченого секретарем виконкому Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №90, [PERSON], [INFO], яка народилася в селі Макіївка Смілянського району Черкаської області і проживає в [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]), розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок її смерті робить таке розпорядження: земельну ділянку площею 1,85 га, розташовану в адмінмежах Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області та надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №090789 від 02 лютого 2004 року, виданого на підставі розпорядження Смілянської райдержадміністрації від 24 грудня 2003 року №538, заповідає своїй внучці - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Отже, [PERSON], [INFO], - позивач у справі, являється спадкоємцем [PERSON], яка померла 10 грудня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України,\~ право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки №669 від 11 грудня 2017 року, виданої виконкомом Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], яка померла 10 грудня 2017 року, до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], в будинку інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів (а.с.8). Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON], [INFO], яка є спадкоємцем [PERSON], яка померла 10 грудня 2017 року, проживає в [INFO]. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкоємець [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем [PERSON], в звязку з чим була зобовязана подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до листа №2407/01-16, виданого Смілянською державною нотаріальною конторою 14 листопада 2018 року, після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.26). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустила передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців для звернення до нотаріальної контори нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування з заявою про прийняття спадщини після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON], що позбавляє її можливості з обєктивних причин отримати свідоцтво про право на спадщину, яку заповіла їй [PERSON]\~\~\~ Як вбачається з описової частини позовної заяви [PERSON], остання не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON], у визначений законом шестимісячний строк, оскільки їй не було відомо, що остання склала на її імя заповіт, при цьому про існування вказаного заповіту вона дізналася лише в липні 2018 року. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що спадкоємцю [PERSON] до липня 2018 року було відомо про складений на її імя заповіт спадкодавцем - [PERSON], матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.\~\~ Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними,\~ непереборними,\~ істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26 вересня 2012 року у справі\~ № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі\~ № 6-1486цс15 , від 14 вересня 2016 року\~ № 6-1215цс16, які мають враховуватися місцевими загальними судами при застосуванні аналогічних норм матеріального права. Разом з тим, суд має зазначити, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз'яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: 1) як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, 2) необізнаність особи про наявність спадкового майна, 3) похилий вік, 4) непрацездатність, 5) незнання про існування заповіту, 6) встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, 7) відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, 8) несприятливі погодні умови. Разом з тим, при вирішенні цивільно - правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, і є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року\~ № 15-рп/2004\~ у справі № 1-33/2004. Так, відповідно до ст.63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на\~ вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з п. 2.2 та п.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~ 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Таким чином, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску [PERSON] строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON], суд зобовязаний дослідити, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та, відповідно, чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про його належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Вищевказана позиція суду повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, який викладений у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. Як вбачається з листа №2407/01-16, виданого Смілянською державною нотаріальною конторою 14 листопада 2018 року, після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в Смілянській державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.26). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54063732, сформованої Смілянською державною нотаріальною конторою 13 листопада 2018 року, інформація про заведення спадкової справи після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.27). Таким чином, приймаючи до уваги, що спадкова справа після смерті 10 грудня 2017 року [PERSON], що є підставою для перевірки нотаріусом за даними Спадкового реєстру наявності заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, здійснення повідомлення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, в разі отримання від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, не заводилася, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, суд приходить до висновку, що у нотаріуса або в сільських населених пунктах посадової особи органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, були відсутні підстави для вчинення вищевказаних дій. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] дізналася про наявність заповіту на її імя, складеного спадкодавцем [PERSON], яка померла 10 грудня 2018 року, в\~ липні 2018 року, спадкова справа після смерті останньої не заводилася, нотаріусу від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини при отриманні якого, він зобовязаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, не надходило, в звязку з чим нотаріусом вказане повідомлення спадкоємців [PERSON] не здійснювалося, суд приходить до\~ висновку, що [PERSON] встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, для звернення з заявою про прийняття спадщини, пропущений з поважних причин, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, згідно ст.ст.1220, 1222, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved