Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

24.09.2015 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсними. Позов мотивувала тим, що 19.04.2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, у тому числі на однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м. Зазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], що посвідчене 26.03.2015 року та зареєстроване в реєстрі за № 315 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] 30.04.2015 року відкрито спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 57403952). Відповідач [PERSON] подала до Вінницького міського суду Вінницької області позов до позивача у цій справі та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим, визнання наведеної вище квартири спільним сумісним майном та визнання за нею права власності на ? частку вищезазначеної квартири. Спадкоємцями померлого є малолітній син позивача [PERSON] [INFO] та мати померлого [PERSON], а також малолітній син відповідача [PERSON] [PERSON], [INFO], тобто кожен з них має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спірної квартири. Померлий [PERSON] на момент смерті в зареєстрованому шлюбі не перебував. Позивач вказує на те, що вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] на момент придбання позивачем спірної квартири, що підтверджується змістом рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 року, яким встановлено факт проживання однією сімєю з серпня 2002 року по лютий 2013 року чоловіка [PERSON], який помер 19.04.2015 року та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу. 16.11.2007 р. позивач уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 11253630000 на суму 35\~000 доларів США для придбання однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв.м., яка була в заставі банку. Строк повернення кредитну був встановлений 13.11.2037 р. Оскільки виникла заборгованість по оплаті кредиту, зазначена квартира була продана та відповідно придбана з прилюдних торгів 22.11.2013 року за 79500 грн. і її придбав [PERSON], що підтверджується протоколом № 28/140/13/А 1 та свідоцтвом про придбання з прилюдних торгів від 26.03.2015 року. Разом з тим, позивач стверджує, що прилюдні торги спірної квартири відбулись з порушенням вимог нормативних актів, а саме даний продаж квартири з прилюдних торгів відбувся без повідомлення позивача як власника квартири та боржника за виконавчим провадженням; учасниками торгів були [PERSON] та [PERSON], які (враховуючи позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим та визнання спірної квартири спільною сумісною власністю) є повязаними особами, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, тобто фактично учасник торгів був один. Згідно заяви про доповнення обґрунтування позову позивач вказала, що торги відбулись на підставі оцінки, що визначена звітом про оцінку майна, який на момент реалізації спірної втратив чинність, що є підставами для визнання проведених прилюдних торгів недійсними. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на п.п. 3.11, 4.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, згідно яких спеціалізована організація зобовязана письмово повідомити державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна; лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців; п.п. 3.2, 3.4. наведеного вище Тимчасового положення та ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких обовязковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів, після збігу шестимісячного терміну з дати проведення оцінки майна, є проведення нового звіту про оцінку майна; ст.ст. 203, 215 ЦК України. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним вище позовом. Ухвалою суду від 28.10.2015 року до розгляду справи залучено в якості співвідповідачів ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» та [PERSON] відділ ДВС Вінницького МУЮ, в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено ПАТ «УкрСиббанк». (а.с. 43, 44). Ухвалою суду від 25.01.2016 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у справі закрито в частині вимог до ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» у звязку з ліквідацією останнього без правонаступників (а.с. 159 160). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона дізналась про проведені прилюдні торги з реалізації її квартири, як боржника за виконавчим провадженням 30.03.2015 року. До цього ж числа вона проживала у спірній квартирі, несла тягар її утримання, сплачувала за неї комунальні послуги, тощо. З померлим [PERSON] вона проживала спільно по лютий місяць 2013 року, після цього вони розійшлись, однак перебували до смерті останнього в гарних відносинах. Позов підтримала з тих же підстав що в ньому наведено просила позов задоволити в повному обсязі. Вона подала наведений позов у вересні, оскільки з 30.03.2015 року вона шукала кваліфікованого представника аби оспорити вказані прилюдні торги. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що [PERSON], вона знає близько 3 х років. Восени 2013 року до [PERSON] подзвонила [PERSON] і попросила прийняти участь в прилюдних торгах, в яких реалізувалась її (спірна) квартира, на що вони погодились. В день коли відбулись торги [PERSON] телефонував до [PERSON] та запитав, чи вона буде присутньою на цих торгах, вона повідомила, що так, вона на торги приїде. [PERSON] їхала з району Бучми, та встигла приїхати до спірної квартири до початку проведення прилюдних торгів, однак вона відмовилась брати у них участь, та приїхавши зайшла до спірної квартири та звідти не виходила. Вона визнає, що всієї суми коштів для придбання спірної квартири а ні у неї, а ні у [PERSON] як в учасників прилюдних торгів не було, однак разом вони «в складчину» могли придбати спірну квартиру, оскільки в них обох була необхідна сума коштів. Окрім того, вона з [PERSON] думали, що у вказаних прилюдних торгах будуть приймати й інші особи, однак таких осіб не було. Торги проводились у підїзді будинку, біля спірної квартири (яка розташована на першому поверсі) на сходовій клітині. Про заплановані торги торгуюча організація повідомляла [PERSON] усно та в телефонному режимі. Після проведених прилюдних торгів [PERSON] не поспішав оформляти спірну квартиру, оскільки він був трохи ледачим, а потім втратив паспорт, окрім того, коли [PERSON] був живим, вони перебували з [PERSON] в дружніх відносинах. В лютому 2015 року [PERSON] була у неї з [PERSON] в гостях, та [PERSON] повідомив [PERSON], що він бажає переїхати до спірної квартири, наслідком чого був скандал. Також зазначила, що в кінці жовтня чи листопада 2014 року вона з [PERSON] проживали у спірній квартирі, оскільки [PERSON] там не проживала, коли вона приїхала до квартири вони звідти виїхали. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти позову, вказуючи на те, що наскільки відомо [PERSON] позивач була повідомлена про проведення торгів, які проводились на сходовій клітині перед квартирою. На запрошення присутніх вийти та перебувати на торгах [PERSON] не відреагувала, хоча знаходилась у квартирі. Окрім того коли відділ ДВС поставив питання про продаж квартири в межах виконавчого провадження для погашення заборгованості позивача перед ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] сама повідомила про це померлого [PERSON] та [PERSON] та просила їх взяти участь у торгах та спробувати придбати квартиру, якщо вони мають фінансову можливість, щоб квартира гарантовано була кимось придбана, а борг погашено, що було в її інтересах. [PERSON] та [PERSON] вирішили піти назустріч позивачу, тим більше, що квартира їх дійсно зацікавила. Тому вони вирішили спробувати придбати квартиру на торгах, що їм вдалося. З приводу участі в торгах двох, як наводиться позивачем «повязаних» осіб, зазначили, що жодним нормативно правовим актом не забороняється участь у прилюдних торгах споріднених осіб, а ні кровних родичів, а ні подружжя, ані тим більше осіб, які спільно проживали однією сімєю (вимоги до учасників торгів встановлено Тимчасовим положенням…., а саме п.п. 3.12, 3.14; п. 2.4. цього Тимчасового положення визначає поняття учасника прилюдних торгів), враховуючи викладене вказана обставина не може слугувати підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Враховуючи вимоги ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь який інший учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення прилюдних торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Враховуючи те, що позивач була обізнана про проведення прилюдних торгів, що її два роки влаштовувало, просили застосувати строки позовної давності до її вимог та в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] відділу ДВС Вінницького МУЮ [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки процедура реалізації майна з прилюдних торгів повністю дотримана. Щодо строку дії оцінки повідомив, що незважаючи на те, що вказана оцінка і діє шість місяців, практично реалізувати майно за такий короткий строк є неможливим. На запитання представника позивача повідомив, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, які б свідчили про належне повідомлення [PERSON], про проведені уцінки майна відповідно на 10, та 49 %. Так само як і відсутні відомості про призначення часу проведення прилюдних торгів. Такий обовязок про повідомлення позивача про проведення прилюдних торгів лежав на організаторові прилюдних торгів ПП «СП Юстиція», а не на державному виконавцю. В судовому засіданні 25.01.2016 року представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши те, що дійсно банк видав позивачу кредит, в забезпечення якого позивачем надано спірну квартиру, та відповідно укладено іпотечний договір. Враховуючи порушення [PERSON] умов кредитного договору банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості. За результатами розгляду Староміським районним судом м. Вінниці цивільної справи за позовом Банку до [PERSON] та [PERSON] ухвалено рішення у справі № 2 1584/09 р., згідно якого вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» 284\~765, 77 грн., вирішено також питання про розподіл судових витрат. На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист та згодом відкрито виконавче провадження, в ході якого арештовано квартиру та передано її на реалізацію. 22.11.2013 року квартиру реалізовано з прилюдних торгів. Представник [PERSON] особисто здійснював виїзд до місця проживання позивача на вул. Тарногродського, спілкувався з [PERSON] і повідомляв її про акційну пропозицію банку, згідно якої необхідно було погасити 60 % заборгованості по кредиту а 40 % їй банк спише, однак [PERSON] не погоджувалась з таким порядком розрахунків. На той час всі питання з приводу реалізації квартири вирішував [PERSON] В судове засідання призначене на 03.03.2016 року представник ПАТ «УкрСиббанк» не прибув, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань на розгляд суду не вносив. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, будучи неодноразово повідомлена судом належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність третьої особи [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою [PERSON], оскільки хрестила її та [PERSON] дитину. Їй відомо, що спірна квартира була у [PERSON] в кредиті, а потім цю квартиру відібрав банк. Вона дуже добре знала [PERSON], оскільки товаришувала з ним. Саме вона познайомила [PERSON] та [PERSON] Їй також відомо, що прийняти участь в прилюдних торгах [PERSON] просила саме [PERSON] Також їй зі слів, нині померлого, [PERSON] відомо, що [PERSON] була на торгах, але участі у них вона не приймала. Також вона знає, що [PERSON] було відомо, що її квартиру реалізують з прилюдних торгів, оскільки до неї часто приходили люди з банку. Квартиру на себе [PERSON] оформив за два місяці до смерті. Вона особисто була присутня коли [PERSON] приїздила до [PERSON] і говорила, що треба викупити квартиру, така розмова відбувалась на території ГСК «Чайка». На торгах свідок особисто присутня не була, оскільки в цей день була на роботі, про те як вони відбувались їй відомо зі слів [PERSON] [PERSON] разом з нею в лютому березні 2015 року (коли саме не памятає) приїхав до спірної квартири та зрізав там замки, оскільки бажав вселитись до спірної квартири. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та свідка, детально проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, вивчивши матеріали виконавчого провадження, давши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. ст. 3, 10 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 04.11.2009 року у справі № 2 1584/09 р., про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» 284765,77 грн., заборгованості за кредитним договором № 11253630000 від 16.11.2007 року, Староміським районним судом м. Вінниці 27.04.2010 року видано виконавчий лист (а.с. 84 85). В забезпечення виконання зобовязань за наведеним вище кредитним договором № 11253630000 від 16.11.2007 року в розмірі 35\~000 доларів США, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 19.11.2007 року укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 49, по вул. Тарногродського, буд. 25 в м. Вінниці. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 19.11.2007 року [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 3663; накладено заборону, що зареєстровано в реєстрі за № 3664), (а.с. 86 89). На підставі виконавчого листа від 27.04.2010 року № 2 1584, що видано на виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 04.11.2009 року та заяви представника стягувача державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 10.06.2010 рокувідкрито виконавче провадження ВП № 20059212 (а.с. 83, 90). В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Куйданом О.І. складено Акт опису й арешту майна від 22.02.2011 року серії АА 369011, згідно якого описано і накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме на квартиру № 49, по вул. Тарногродського буд. 25, в м. Вінниці, загальною площею 37,7 кв.м., житловою 17,6 кв.м. Майно прийняла на відповідальне зберігання [PERSON], її також повідомлено, що майно на реалізацію буде передане не раніше 03.03.2011 року. (а.с. 91 94). Постановою державного виконавця Замостянського ВДВС [PERSON] від 23.07.2013 року змінено відповідального зберігача майна боржника (квартири № 49, за адресою вул. Тарногродського 25, в м. Вінниця) з [PERSON] на заступника директора Вінницької філії ПП «СП Юстиція» [PERSON] (а.с. 95). На підставі постанови державного виконавця Замостянського відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] від 12.04.2013 року «Про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, визначено субєктом оціночної діяльності у вказаному виконавчому провадженні [PERSON], який склав експертний звіт вартості спірної квартири станом на 29.04.2013 року, та згідно якого вартість вказаної квартири станом на вказану дату становила 154947 грн. (а.с. 96 98). [PERSON] ВДВС ВМУЮ від 17.06.2013 року № 11684/09 37/10 [PERSON] повідомлено про визначену експертним шляхом вартість спірної квартири на рівні 154947 грн., про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 99 102). Листом № 13635/09 37/18 від 12.07.2013 року [PERSON] ВДВС ВМУЮ направив до Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області заявку на реалізацію арештованого майна, та пакет документів для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію та організації конкурсу, попередньо встановивши що майна попередньої черги, на яке можливо звернути стягнення в ході виконавчого провадження не встановлено (а.с. 104 107). 24.07.2013 року між [PERSON] ВДВС ВМУЮ та ПП «СП Юстиція» укладено договір про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, згідно якого Відділ ДВС передає організатору прилюдних торгів (ПП «СП Юстиція) нерухоме майно арештоване державним виконавцем, а організатор прилюдних торгів надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири за стартовою ціною 154\~947 грн. (а.с. 108 - 109). ПП «СП Юстиція» прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] призначались на 13.08.2013 року на 10 год. 30 хв. відповідно за стартовою ціною 154\~947 грн., які не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців; (а.с. 113, 114). Згідно акту державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна від 14.10.2013 року проведено уцінку арештованого нерухомого майна (спірної квартири) на 10 %, та визначено вартість майна після переоцінки на рівні 139\~452, 30 грн. (а.с. 110). Другі прилюдні торги ПП «СП Юстиція» з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] призначались на 01.11.2013 року на 10 год. 00 хв. відповідно за стартовою ціною (після переуцінки) 139\~452, 30 грн., які також не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців; (а.с. 111, 112). Згідно акту державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна від 01.11.2013 року проведено уцінку арештованого нерухомого майна (спірної квартири) на 49 %, та визначено вартість майна після переоцінки на рівні 79\~022, 97 грн. (а.с. 115). Треті прилюдні торги ПП «СП Юстиція» з реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] були призначені на 22.11.2013 року на 11 год. 00 хв. відповідно за стартовою ціною (після повторної переуцінки) 79\~022, 97 грн., в яких, згідно протоколу № 28/140/13/А 1 прийняли участь дві особи, а саме [PERSON], та [PERSON], переможцем торгів визнано [PERSON], який запропонував найвищу ціну за спірну квартиру в розмірі 79500, 00 грн. (а.с. 148, 117). 12.03.2014 року державним виконавцем Замостянського ВДВС ВМУ [PERSON] складено акт державного виконавця про проведені прилюдні тоги, що затверджено начальником вказаного відділу ДВС цього ж числа, на підставі якого 26.03.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], що зареєстровано в реєстрі за № 315. (а.с. 58, 59). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2015 року (індексний номер 35510342), за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності квартиру № 49, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Тарногродського буд. 25 (а.с. 62). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І АМ № 308914 від 22.04.2015 року [PERSON] помер 19.04.2015 року, та спадкоємцями якого згідно поданих заяв про прийняття спадщини є [PERSON] 21.05.2010 року та [PERSON] 18.10.2014 року. (а.с. 9, 146). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України. Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна, станом на час виникнення спірних правовідносин були визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі Інструкція), яка була розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження» і визначала умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції (яка нині втратила чинність, але яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що вони не встановлювали порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплювали, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилали до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції). Правила проведення прилюдних торгів станом на час виникнення спірних правовідносин були визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038 (нині втратило чинність), за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного [PERSON] України, зокрема, але не обмежуючись у справах № 6 116 цс 12, № 6 174 цс 12. Як на одну із підстав своїх вимог позивач посилається на порушення організатором прилюдних торгів ПП «СП Юстиція» п. 4.2. наведеного вище Тимчасового положення згідно якого, лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців, вказуючи на те, що в торгах приймали участь повязані особи, а саме [PERSON] та [PERSON], які згідно доводів [PERSON] висловлених в позовній заяві, за якою відкрито провадження у цивільній справі № 127/16659/15 ц (розгляд якої зупинено до вирішення цієї справи) вказує на те, що в період придбання спірної квартири вона перебувала з [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах, а отже відповідач [PERSON] фактично визнає, що в прилюдних торгах брала участь лише одна особа. Разом з тим, суд не приймає до уваги наведені вище доводи як підставу для задоволення позову, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу № 28/140/13/А 1 від 22.11.2013 року, в торгах приймало участь дві особи, а саме [PERSON], та [PERSON], які були зареєстровані у встановленому законом порядку як учасники прилюдних торгів та були допущені до їх проведення. У цьому звязку суд погоджується з позиціями представників відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], що жодним нормативно правовим актом не забороняється участь у прилюдних торгах споріднених осіб, кровних родичів, подружжя, а в даному випадку осіб, які спільно проживали. Також суд зважає на те, що вимоги до учасників торгів встановлювались наведеним вище Тимчасовим положенням, а саме п.п. 3.12, 3.14; П. 2.4. цього Тимчасового положення визначено поняття учасника прилюдних торгів), враховуючи викладене вказана обставина не може слугувати підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Окрім наведеного суд приймає до уваги те, що реалізація спірного майна з прилюдних торгів здійснювалась не на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки а на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, за кредитним договором № 11253630000 від 16.11.2007 року в сумі 284,765,77 грн. (а.с. 84 89), разом з тим, зважаючи на те, що спірна квартира являлась предметом іпотеки, в даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню також норма статті 45 Закону України «Про іпотеку», за якою можна провести прилюдні торги за наявності лише одного учасника. До таких висновків прийшов Верховний суд України у своїй Постанові від 18.11.2015 року у справі № 6 28 цс 15, згідно якої суд, відступаючи від правових позицій, викладених у відповідних постановах Верховного [PERSON] України (які містили протилежні висновки, щодо застосування положень Закону України «Про іпотеку»), за аналогічних обставин справи, прийшов до висновку, що Закон України «Про виконавче провадження» дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; (вказана обставина державним виконавцем перевірена (а.с.107)), дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку» (зокрема і ст. 45 вказаного Закону). Наступною підставою позовних вимог позивач зазначила порушення п. 3.11 Тимчасового положення, щодо належного її повідомлення про день, час та місце проведення прилюдних торгів. Досліджуючи вказані доводи суд зазначає наступне. Згідно п. 3.11. Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, під час розгляду питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. (Правова позиція з цього питання викладена в Постанові Верховного суду України від 02.09.2015 року у справі №6 813 ЦС 15). У цьому звязку судом встановлено, що державний виконавець Куйдан О.І. своїм листом від 17.06.2013 року № 11684/09 37/18 повідомив боржника [PERSON] про визначену експертним шляхом вартість описаного та арештованого нерухомого майна (спірної квартири) на рівні 154\~947, 00 грн., про що в матеріалах справи міститься копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про отримання [PERSON] вказаного листа 27.06.2013 року з відповідним її підписом. (а.с. 99, 102). Разом з тим, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи відповідачів у справі та їх представників з приводу того, що [PERSON] була повідомлена належним чином про день, час та місце проведення прилюдних торгів, які призначались на 13.08.2013 року, 01.11.2013 року (які не відбулися) та на 22.11.2013 року (які відбулись). Аналогічно сторонами у справі не представлено доказів про належне повідомлення [PERSON] про стартову ціну реалізації спірної квартири на прилюдних торгах, проведення її уцінки спочатку на 10% а згодом на 49%. Листи ПП «СП Юстиція», які ніби то надсилались на адресу [PERSON] 25.07.2013 року, 15.10.2013 року та 05.11.2013 року, не є належними доказами повідомлення [PERSON] про заплановане проведення прилюдних торгів, оскільки такі листи не містять інформації про їх вручення власне [PERSON] (а.с. 112, 114, 148). Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти позову, так само як і її пояснення, що надані в судовому засіданні, з приводу того, що [PERSON] була повідомлена про день, час та місце проведення прилюдних торгів, оскільки вона є зацікавленою особою у цій справі, та на підтвердження таких своїх доводів [PERSON] не представила жодних належних та допустимих доказів. Покази свідка [PERSON] з приводу того, що їй відомо, що [PERSON] була повідомлена про день, час та місце проведення прилюдних торгів також судом до уваги не приймаються, оскільки такі її пояснення є неналежним доказом підтвердження такої обставини. Окрім того вона є кумою відповідача [PERSON], перебуває з нею в гарних відносинах, а тому зрозумілим для суду є її бажання допомогти відповідачу у справі [PERSON] відстояти своє право на частину спірної квартири. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У цьому звязку, суд зважає на те, що належним засобом доказування обставини, яка свідчила б про повідомлення позивача про день, час та місце проведення прилюдних торгів було б рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення листа з певною інформацію, відповідна розписка, чи інший документ, який містив би підпис [PERSON] про її повідомлення про проведення прилюдних торгів, у певний час, в певному місці. Таким чином вимоги Закону в частині належного повідомлення [PERSON] про день, час та місце проведення прилюдних торгів під час організації проведення прилюдних торгів порушено. Разом з тим, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Вказаний правовий висновок наведено в Постанові Верховного суду України від 18.11.2015 року у справі 6 1884 цс15. У цьому звязку, суд зважає на те, що ще однією підставою позову позивач зазначає порушення п.п. 3.2, 3.4. наведеного вище Тимчасового положення та ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких обовязковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів, після збігу шестимісячного терміну з дати проведення оцінки майна, є проведення нового звіту про оцінку майна. Досліджуючи вказані доводи позивача суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту субєкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина пята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Частинами першою та пятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний субєкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення). Частиною пятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, (Інструкція та Тимчасове положення нині втратили чинність) передбачали підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки. За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним субєктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості обєкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Таким чином, ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обовязковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Наведений правовий висновок зазначено, зокрема але не обмежуючись в Постановах Верховного суду України від 22.04.2015 року у справі 6 85 цс15 та від 28.01.2015 року у справі № 6 227 цс 14. У цьому звязку суд зважає на те, що згідно витягу із звіту про оцінку вартості спірного майна станом на 29.04.2013 року визначено його ринкову вартість на рівні 154947 00 грн. Як зазначено у звіті датою проведення вказаної оцінки є 29.04.2013 року; термін дії звіту 6 місяців від дати оцінки. (а.с. 97 98). Разом з тим, як вбачається з протоколу № 28/140/13/А 1, від 22.11.2013 року торги відбулись на підставі звіту субєкта оціночної діяльності, що втратив свою чинність 29.10.2013 року (після спливу визначеного Законом шестимісячного терміну), що безперечно є порушенням порядку реалізації майна з прилюдних торгів, що визначено ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Державний виконавець не врахував обставин того, що спірне нерухоме майно на прилюдні торги виставлено поза межами строку дії оцінки і повторну оцінку не провів, а майно було продано за ціною, встановленою актом уцінки майна від 01.11.2013 року, виходячи з висновку про оцінку майна, який на час проведення прилюдних торгів був нечинним. Таким чином, відчуження спірної квартири на прилюдних торгах відбулося за ціною, яка встановлена з порушенням вимог закону. Як було зазначено судом вище, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами під час вирішення даної категорії справ, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що зазначені обставини в сукупності вплинули на результат прилюдних торгів і зміст самого правочину, оскільки майно було реалізовано без належного повідомлення про це боржника, зокрема, наслідком чого було позбавлення [PERSON] права на оскарження стартової ціни реалізації майна після проведення державним виконавцем двох уцінок, а також реалізації майна за кошти у меншому розмірі, ніж коштувало майно після спливу шестимісячного терміну дії експертної оцінки майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прилюдні торги з реалізації спірної квартири проведені з грубим порушенням порядку, що визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням, а враховуючи те, що акт державного виконавця про проведені прилюдні торги відповідно до протоколу № 28/140/13/А 1 від 12.03.2014 року явився наслідком проведення прилюдних торгів, на підставі якого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON], яке посвідчене 26.03.2015 року, вони підлягають визнанню недійсними, а позовні вимоги відповідно слід задоволити в повному обсязі. Враховуючи те, що придбання майна з прилюдних торгів, є правочином з купівлі продажу майна, суд враховує, що підставою для визнання такого правочину недійсним за даних обставин є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за ч. 1 ст. 203 ЦК України (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного [PERSON] України, зокрема, але не обмежуючись у справах № 6 116 цс 12, № 6 174 цс 12). Вирішуючи клопотання представників відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу строку позовної давності, що визначений ст. 48 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна, та позивач [PERSON] пропустила наведені строки, суд виходить з наступного. Закон України «Про іпотеку» до спірних правовідносин застосовується виключно в частині необхідності дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку» (правова позиція Верховного суду України висловлена у постанові від 18.11.2015 року у справі 6 28 цс 15), разом з тим ст. 48 Закону України «Про іпотеку» жодним чином не врегульовує порядок проведення прилюдних торгів, а вказує на строки оскарження результатів прилюдних торгів, які проводились на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. До вказаного висновку суд приходить з аналізу вказаної статті Закону та зазначає те, що право на оскарження мають іпотекодавець, іпотекодежатель, боржник (за умови, якщо він відмінний від іпотекодавця) та інші учасники торгів. Тобто у вказаній статті йдеться про оскарження результатів прилюдних торгів на яких реалізовується предмет іпотеки на виконання рішення суду (виконавчого напису, тощо) про звернення стягнення саме на предмет іпотеки. За даних обставин реалізація спірної квартири з прилюдних торгів, здійснювалась на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, де ПАТ «УкрСиббанк» виступав як кредитор, а не як іпотекодержатель, [PERSON] виступала в якості боржника за кредитним зобовязанням а не як іпотекодавець. Враховуючи те, що ст. 48 Закону України «Про іпотеку» до правовідносин сторін, що є предметом дослідження у цій справі не підлягає до застосування, суд приходить до висновку що в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності слід відмовити. Також суд враховує те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» протягом пяти днів з дня надходження від державного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально посвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю. Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не була належним чином повідомленою про день, час та місце проведення прилюдних торгів, на яких відбулась реалізація спірної квартири, аналогічно не знайшла в судовому засіданні підтвердження та обставина, що [PERSON] було направлено такий акт державного виконавця та отримання його [PERSON]. Враховуючи наведене [PERSON] фізично не могла оскаржити протягом трьох місяців з дня проведення торгів їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Враховуючи те, що позовні вимоги судом задовольняються, відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору по 487, 20 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved