Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

24.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 01.03.2006 року працював на посаді першого заступника начальника управління агропромислового розвитку Великомихайлівської районної державної адміністрації. 07.11.2007 року він був затриманий слідчим обласної прокуратури Кучерявим І.А. в якості підозрюваного в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (одержання неправомірної вигоди службовою особою) та направлений до ізолятору тимчасового утримання, де перебував до 09.11.2007 року. 07.11.2007 року Прокуратурою Одеської області відносно позивача винесена постанова про порушення кримінальної справи. 29.09.2015 року заступником начальника СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області винесена постанова про закриття кримінального провадження в порядку ч. 2 статті 368 КК України (відсутній склад кримінального правопорушення). [PERSON] стверджував, що за вищевказаний період у його відношенні проводились різні процесуальні дії, які обмежили його права як громадянина, зокрема, обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд, постановою прокуратури Одеської області він був відсторонений від займаної посади, тощо. Позивач вважав, що такими діями органів прокуратурийому заподіяна моральна шкода, яка полягає у стресі, підриві його авторитету в суспільстві, втраті заробітку, неможливості працевлаштування, додаткових зусиллях та моральних стражданнях пов`язаних із тривалим доказуванням своєї невинуватості як посадової особи. Способом захисту порушеного права позивач обрав норми спеціального Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме стягнення на його користь втраченого заробітку та компенсації моральної шкоди. Втрачений заробіток з урахуванням індексу інфляції [PERSON] за період з грудня 2007 року по червень 2010 року визначив в 313 403, 76 грн., надавши відповідний розрахунок. Компенсацію моральної шкоди позивач оцінив у 800 000 грн. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Представник відповідача - прокуратури Одеської області в судовому засіданні позов не визнав, стверджуючи, що він не доведений позивачем шляхом надання доказів, які відповідають Главі 5 Розділу І ЦПК України. Відповідач - Державна казначейської служби України в останнє судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, в процесі розгляду справи просила відмовити у позові за недоведеністю позовних вимог. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 01.03.2006 року працював на посаді першого заступника начальника управління агропромислового розвитку Великомихайлівської районної державної адміністрації. 07.11.2007 року він був затриманий слідчим обласної прокуратури Кучерявим І.А. в якості підозрюваного в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (одержання неправомірної вигоди службовою особою) та направлений до ізолятору тимчасового утримання, де перебував до 09.11.2007 року. 07.11.2007 року прокуратурою Одеської області відносно позивача винесена постанова про порушення кримінальної справи. 09.11.2007 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси [PERSON] обрана міра запобіжного заходу - підписку про невиїзд. 12.11.2007 року прокуратурою Одеської області винесена постанова про відсторонення позивача від займаної посади. 20.11.2007 року постановою Приморського районного суду м.Одеси постанову про порушення кримінальної справи від 07.11.2007 року відносно [PERSON] скасовано. 30.11.2007 року рішенням апеляційного суду Одеської області постанову Приморського районного суду м.Одеси від 20.11.2007 року скасовано, матеріали справи направлено для проведення досудового слідства. 11.06.2009 року Роздільнянський районний суд Одеської області постановив повернути кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування. Міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд залишена без змін. 29.12.2009 року апеляційним судом Одеської області винесена постанова, за якою кримінальну справу відносно [PERSON] повернуто до Роздільнянського районного суду Одеської області для виконання вимог ст.ст.348-351 КПК України. 27.05.2010 року апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення, яким постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.06.2009 року про повернення кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд, міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд залишена без змін. 23.04.2013 року за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області позивач визнаний винним за п.2 ст. 368 КК України, йому призначено покарання в вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із забороною права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій в органах влади та місцевого самоврядування на термін 3 (три) роки. Згідно зі ст.75 КК України постановлено звільнити [PERSON] від відбування основного покарання в вигляді позбавлення волі, якщо він на протязі 3 (трьох) років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. 24.12.2013 року рішенням апеляційного суду Одеської області вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.04.2013 року скасований, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в новому складі суддів. 16.12.2014 року постановою Роздільнянського районного суду Одеської області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] повернуто прокурору Одеської області для організації додаткового розслідування, запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд залишено в силі. 29.09.2015 року заступником начальника СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області винесена постанова про закриття кримінального провадження в порядку ч. 2 статті 368 КК України (відсутній склад кримінального правопорушення). Розглядаючи справу в межах позовних вимог та встановивши підставу позову, якою позивач обрав спеціальний Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суд виходить з наступного: Відповідно до статті 1 вказаного Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: - незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; - незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; - незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадках визначених ст.1 вказаного Закону громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, моральна шкода. Право на відшкодування шкоди відповідно до статті 2 Закону в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене суд погоджується із доводами позивача, що у його відношенні в період з 07.11.2017 року по 29.09.2015 рік проводились різні незаконні процесуальні дії, які обмежили його права як громадянина України та які Європейський суд з прав людини визначає як кримінальне переслідування. За постановою прокуратурою Одеської в період з 12.11.2007 року до 25.09.2015 року (закриття кримінального провадження) [PERSON] був відсторонений від посади. Заробітна плата [PERSON] станом на жовтень 2007 року складала 3 791,99 грн. на місяць. З урахуванням індексу інфляції за кожен місяць спірного періоду втрачений заробіток позивача складає 118 963,14 гривень, відповідачами не спростований та підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній і на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Так, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню [PERSON] за спірний період становить (460х2+515х3+525х6+545х2+605+605х3+625х3+630х3+650+744+869х3+884х6+888х9+907х2+922+941х3+960х6+985х2+1004+1073х3+1094х3+1102х3+1118х2+1134+1147х11+1218+1218х12+1218х9) 97 324 грн. З урахуванням обставин кримінального провадження та ступеню страждань позивача, які полягали в отриманому стресі, підриві його авторитету в суспільстві, порушенні нормальних життєвих зав`язків, зусиллях, пов`язаних із доказуванням своєї невинуватості як посадової особи, знаходженні тривалий час у стані невизначеності своєї долі через незаконне кримінальне переслідування компенсацію моральної шкоди суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] в розмірі 100 000 грн. Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава реалізує правосуб`єктність через систему своїх органів. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями (органів дізнання) органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,(попереднього слідства) органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в тому числі і моральної шкоди) провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 Закону). Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Так, позивачем був правильно обраний спосіб захисту порушеного права, а позовні вимоги підлягають задоволенню судом в розмірі з урахуванням тривалості незаконного кримінального переслідування, процесуальних дій, які обмежили права [PERSON] як громадянина України, мінімального розміру заробітної плати в спірний період, рівня інфляції та ступеню страждань позивача, що становить 118 963,14 гривень (втрачений заробіток) та 100 000 грн. (компенсація моральної шкоди).

Outcome: partial