Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

26 жовтня 2015 року ПАТ «Акціонерний банк Експрес-Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 82454/31/к2, за яким банк надав відповідачеві кредит на споживчі потреби у сумі 12000,00 грн. строком на 24 місяці, з 11.02.2013 до 11.02.2015 року, зі сплатою 28% річних. Відповідач зобовязався забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Згідно з п.1.4 договору, з моменту припинення нарахування заробітної плати та інших виплати від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладення договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. Банк власні зобовязання по кредитному договору виконав. Відповідач свої зобовязання по договору виконує неналежним чином, про що свідчить наявна заборгованість, яка виникла з травня 2014 року. Після цього відповідач перевівся на обслуговування до іншого банку та у липні 2015 року звільнився з роботи. На 30.09.2015 року борг по погашенню тіла кредиту складає 2500,00 грн., по погашенню процентів 944,59 грн. Згідно п.6.2, 6.3 Договору, за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом відповідач повинен сплачувати банку додатково до встановленої відсоткової ставки за користування кредитом, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний календарний місяць такого прострочення. Сума пені складає 906,70 грн. Згідно з п.4.3 договору, проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.1 Договору та 5 процентів річних. Пункт 6.4 договору передбачає стягнення штрафу з відповідача у розмірі 10% від суми отриманого кредиту в разі порушення ним п.п 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Договору. Сума штрафу складає 1200,00 грн. Штраф нараховано за порушення п.5.2.4, 5.2.5 (переведення відповідача на обслуговування до іншого банку та звільнення з роботи без повідомлення про ці події банку). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України відповідачу також нараховано інфляційні нарахування на тіло кредиту та на відсотки у сумах відповідно 817,50 грн. та 173,77 грн. Листи банку про погашення боргу на адресу відповідача залишені без відповіді. В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно, заявою від 11.05.2016 року просив стягнути з відповідача 2500,00 грн. тіло кредиту, 1656,29 грн. відсотки, 1244,38 грн. пеня по кредиту, 491,36 грн. пеня по відсотках, 1027,50 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, 1200,00 грн. штраф, а всього 8119,53 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 82454/31/к2, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 якого банк надав відповідачеві кредит на споживчі потреби у сумі 12000,00 грн. строком на 24 місяці, з 11.02.2013 до 11.02.2015 року, зі сплатою 28% річних. Відповідач зобовязався забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Згідно з п.1.4 договору, з моменту припинення нарахування заробітної плати та інших виплати від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладення договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. Згідно з п.4.3 договору, проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.1 Договору та 5 процентів річних. Згідно п.6.2, 6.3 Договору, за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом відповідач повинен сплачувати банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний календарний місяць такого прострочення. Пункт 6.4 договору передбачає стягнення штрафу з відповідача у розмірі 10% від суми отриманого кредиту в разі порушення ним п.п 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач зобовязання за кредитним договором № 82454/31/к2від 11.02.2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 04.05.2016 року у відповідача утворилась заборгованість по зазначеному кредитному договору на загальну суму 8119,53 грн., яка складається з: - 2500,00 грн. тіло кредиту, - 1656,29 грн. відсотки, - 1244,38 грн. пеня по кредиту, - 491,36 грн. пеня по відсотках, - 1027,50 грн. інфляційні нарахування на тіло кредиту, - 1200,00 грн. штраф. Штраф нараховано за порушення п.5.2.4, 5.2.5 (переведення відповідача на обслуговування до іншого банку та звільнення з роботи без повідомлення про ці події банку). Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 82454/31/к2 від 11.02.2013 року. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved