Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

25 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, 07 серпня 2018 року уклав шлюб з відповідачкою. Спільне життя в них не склалося через різні погляди на вирішення побутових та сімейних проблем. Сімейні відносини поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 10 червня 2019 року відповідачка життям позивача не цікавиться, та не підтримує з ним жодного зв`язку. Стосунки між сторонами мають суто формальний характер. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу не можливе і є таким, що суперечить його інтересам. Строк на примирення просив не надавати. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні, яке відбулось 14 серпня 2019 року позов підтримав в повному обсязі та прохав його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав в повному обсязі та прохав його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату, місце слухання справи повідомлялась належним чином. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. З свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого повторно 13 червня 2019 року вбачається, що 07 серпня 2018 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 4) Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння, що створило умови, за яких подружжя тривалий час проживає окремо. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини сторони не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Судові витрати згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved