Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

25 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у [ADDRESS] померла його баба - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] таземельна ділянка, площею 0,805 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Спадщину після її смерті прийняв, але не оформив своїх спадкових прав [PERSON] , який помер [INFO] у [ADDRESS]. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на це майно він не може у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, а також через те, що [PERSON] за життя не встигла набути право власності на земельні ділянки, бо не встигла за життя завершити процедуру приватизації, позивач просять визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] та права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділянокв порядку спадкування після смерті [PERSON] , а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, при подачі позову клопотав про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.52). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS] є матір`ю [PERSON] (а.с.7,8). Відповідно до виписки з погосподарської книги №17 від 20 лютого 2020 року [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , невісткою - [PERSON] та онуком - [PERSON] . Вказаний будинок належить [PERSON] (а.с.9). Згідно з витягами зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19 червня 2020 року інформація відносно [PERSON] відсутні (а.с.57,58). [INFO] у [ADDRESS] помер [PERSON] - батько [PERSON] , позивача у справі (а.с.6,12). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від 2 жовтня 2019 року відбулась реєстрація спадкової справи №304/2019 після смерті [PERSON] (а.с.13). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідні свідоцтва на її частину (а.с.14-18). Постановою приватного нотаріуса №136/02-31 від 12 березня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на це спадкове майно(а.с.20). Як убачається з технічного паспорту, виданого Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування 20 серпня 2019 року та довідки Путивльського бюро технічної інвентаризації та проектування №1 від 20 січня 2020 року, по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок «А» загальною площею 80,3 кв.м, житловою - 45,1 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: сараєм «Б», літньою кухнею «В», прибудовою «в», гаражем «Г», погребом «Пг», вбиральнею «У», огорожею №1-3, право власності на які не зареєстровано (а.с.21-23,24). Крім того, згідно з копією рішення Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 28 вересня 1993 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесена [PERSON] , якій надано земельні ділянки площами 0,205 га та 0,60 га (а.с.10-11). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця [PERSON] , переходять усі права та обов`язки, що належали його матері - [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на житловий будинок та на право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа на неї. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved