Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

24.12.2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», згідно з яким просить суд: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його моральну шкоду в розмірі 72 198,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2014 року по справі № 753/518/14-ц про стягнення коштів з Позивача, судом було видано виконавчий лист від 26.06.2015 року за №753/518/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Холдингової компанія «Київміськбуд», вартості об`єкту інвестування, на яку збільшилася загальна сума інвестування, яка становить 28 159, 13 грн. При цьому, відповідно до постанови ВП № 56639212 від 19.08.2018 року, яка була отримана ПАТ «Альфа-Банк» 22.06.2018 року, 23.06.2018 року ПАТ «Альфа-Банк» було накладено арешт на всі грошові кошти позивача в сумі 44 574,43 грн., які обліковувалися на картковому рахунку [NUMBER] для отримання заробітної плати по карті, випущеної до рахунку Visa Platinum [NUMBER], відкриття якого, за цільовим призначенням, було для надходження грошових коштів від Київської міської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» у вигляді заробітної плати [PERSON] , відповідно до Угоди про обслуговування Платіжних карток від 23.12.2016року. яка є невід`ємною частиною укладених Договорів про обслуговування зарплатного проекту № 28090 від 30.11.2016р., № 29629 від 15.03.2017р. між підприємством, в якому працює позивач та ПАТ «Альфа-Банк». Разом з тим позивач вказує, що накладення арешту та зупинення видаткових операцій на вищенаведену суму грошових коштів, яка, в свою чергу, значно перевищувала суму звернення стягнення - 30 975,04 грн., призвело до порушення його прав на отримання заробітної плати та неможливості вільно розпоряджатися належними йому коштами для задоволення своїх життєво необхідних потреб. Крім того, незважаючи на неодноразові звернення позивача до ПАТ «Альфа-Банк» із відповідними заявами, а також те, що 04.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним А.В. було передано до ПАТ «Альфа-Банк» Реєстр платіжних вимог за № 56639212 на загальну суму 31 291,68 грн., банк, отримавши платіжні вимоги 04.07.2018 року та 20.07.2018 року відповідно, здійснив списання вказаної суми коштів тільки 26.07.2018 року. За вказаних обставин, а також посилаючись на протиправність дії працівників банку щодо накладення арешту на всі грошові кошти, що виходили за межі суми стягнення за виконавчим документом, позивач вважає, що ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язане відшкодувати йому моральну шкоду, яка, в свою чергу, відобразилася у фізичних та моральних стражданнях, спричинених необхідністю позичати гроші на такі життєво необхідні потреби для людини, як продукти, ліки тощо. Також, позивач вказує, що через неможливість собі дозволити оплатити харчування, оздоровчий відпочинок та подарунки на дні народження близьких родичів, він вимушений був неодноразово звертатися за медичною допомогою, що потребувало коштів та додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. Ухвалою від 17.01.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 11.02.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому, відповідач зазначив, що у відповідь на звернення позивача ним було роз`яснено останньому його право на отримання коштів, що виходять за межі суми стягнення за виконавчим листом, у найближчому відділенні банку через касу. Також, відповідач вказав, що оскільки при блокуванні грошових коштів, що знаходились на рахунку позивача, виникли технічні збої у роботі програмних засобів, у діях банку відсутня вина за завдання позивачеві моральної шкоди. 26.03.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він зазначає, що з боку відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів документального підтвердження фіксації АТ «Альфа-Банк» технічних збоїв у роботі апаратних та програмних засобів, які забезпечують проведення операцій з картками за допомогою платіжної системи Visa з 22.06.2018 року по 26.07.2018 року. 28.03.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, в яких він, посилаючись на положення ч. 8 ст. 83 ЦПК України, просив не приймати до уваги докази, подані позивачем до суду разом із відповіддю від 18.03.2019 року на відзив банку. 11.04.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що відповідачем не спростовано обґрунтованих пояснень, аргументів і доказів позивача щодо правомірності стягнення з банку суми моральної шкоди в розмірі 72 198,49 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно з Угодою про обслуговування Платіжних карток від 23.12.2016 року, що є невід`ємною частиною укладених договорів про обслуговування зарплатного проекту № 28090 від 30.11.2016 року, № 29629 від 15.03.2017 року, укладених між Відповідачем та роботодавцем Позивача, було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для отримання заробітної плати, для надходження грошових коштів від Київської міської філії ПАТ «Укртелеком». 23.12.2016 року позивач підписав Оферту на укладення Угоди про обслуговування Платіжних карток, що була акцептована уповноваженим представником Відповідача. Цього ж дня, позивачем було підписано анкету-заяву від 23.12.2016 року про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». При цьому, як зазначено в пункті 2 Акцепту, всі відносини між Відповідачем та Позивачем, врегульовуються Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ Альфа-Банк», що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами, доповненнями та із усіма Додатками до нього, що укладений між Відповідачем та Позивачем. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються Книгою п`ятою Цивільного Кодексу України. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказував, що відповідно до постанови ВП № 56639212 від 19.08.2018 року, винесеної в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Холдингової компанія «Київміськбуд», 28 159, 13 грн., 23.06.2018 року ПАТ «Альфа-Банк» було накладено арешт на всі грошові кошти позивача, які обліковувалися на картковому рахунку [NUMBER] для отримання заробітної плати по карті, випущеної до рахунку Visa Platinum [NUMBER]. В свою чергу, посилаючись на протиправність дії працівників банку щодо накладення арешту на всі грошові кошти, що виходили за межі суми стягнення за виконавчим документом, позивач зазначав, що ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язане відшкодувати йому моральну шкоду, яка, в свою чергу, відобразилася у фізичних та моральних стражданнях, спричинених необхідністю позичати гроші на такі життєво необхідні потреби для людини, як продукти, ліки тощо. Так, положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року,оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Так, як вже зазначалося вище, судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини. В свою чергу, за умовами ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких - відшкодування моральної шкоди. Тобто, з огляду на положення ст. 611 ЦК України, відшкодування моральної шкоди в зобов`язальних правовідносинах можливе лише у разі встановлення такого правового наслідку порушення зобов`язання безпосередньо в договорі. Однак, як вбачається, Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ «Альфа-Банк» не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов`язань. За вказаних обставин, оскільки між сторонами діяли договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами Договору не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди, як і не передбачено можливості такого відшкодування через невиконання договірних зобов`язань і ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають. При цьому, доводи як позивача, так і відповідача щодо позовних вимог, з огляду на предмет даного спору, а також встановлені обставини справи, жодним чином не впливають на спірні правовідносини та не підлягають перевірці судом, оскільки не доводять та не спростовують обставини завдання моральної шкоди, відшкодування якої, в даному випадку, не передбачено ані Договором, ані ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed