Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

26 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28 грудня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 24 січня 2020 року об`єднані в одне провадження справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди і зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди 04 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди. 21 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди Ухвалою суду від 04 червня 2020 року закрите підготовче провадженні, судом призначений розгляд справи по суті. На обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 13 вересня 2019 року в Піщанському будинку культури відбулося XXV засіданні позачергової сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. На зазначене засідання були запрошені депутати сільської ради, виконуючі обов`язки старост та інші особи. Позивач [PERSON] посилався на те, що на зазначений період він мав статус виконуючого обов`язки старости Меліоративнівського старостинського округу Піщанської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області та був запрошений на сесію сільської ради. Під час сесії депутат Піщанської сільської ради [PERSON] , самостійно та з власної ініціативи, порушуючи регламент ради, почала висловлювати свою думку з приводу стану офіційного оформлення працівників, які працюють в приміщеннях малих архітектурних форм (кіосках). Відповідач [PERSON] зазначила «я сама зверталася до [PERSON] з приводу цих кіосків, але він каже, що я не знаю хто там і що таке». Головуючий на сесії Піщанської сільської ради [PERSON] (голова сільської ради) зробив зауваження [PERSON] про те, що це не сесійне питання, на що [PERSON] зауважила «не сесійне питання? Того, що вони в кишені його кладуть». Після того, як він особисто зробив зауваження [PERSON] , остання висказалася про те, що « Да ви пороздавали квартири», «Так, це правда, що він квартири в десятці роздає кому попало», «попродав». Позивач [PERSON] зазначив, що інформація, поширена [PERSON] під час проведення сесії Піщанської сільської ради є недостовірною, підриває його честь, гідність та ділову репутацію, тому, повинна бути спростованою у той же спосіб, що була поширена. Крім того, діями [PERSON] йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, порушення душевної рівноваги, образі, приниженні. Моральну шкоду оцінює у 10 000,00 грн. Враховуючи наведене, у позовній заяві [PERSON] просив суд: -визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, відомості які розповсюдженні відповідачем про позивача, а саме: «Те, що позивач отримує від когось неправомірну вигоду за не реагування на неоформлених працівників, в малих архітектурних формах (кіосках), які знаходяться по [ADDRESS] , та про продаж позивачем квартир комунальної форми власності в житловому будинку [ADDRESS] » під час двадцять п`ятого засідання позачергової сесії, сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області яке відбулося 13 вересня 2019 року в Піщанському будинку культури, -визнати наклепом розповсюдженні відповідачем під час двадцять п`ятого засідання позачергової сесії, сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського гону Дніпропетровської області яка відбулася 13 вересня 2019 року в Піщанському будинку культури , інформація відносно позивача, а саме «Те, що позивач отримує від когось неправомірну вигоду за не реагування на неоформлених працівників, в малих архітектурних формах (кіосках), які знаходяться по [ADDRESS] , та про продаж позивачем квартир комунальної форми власності в житловому будинку [ADDRESS] »; -зобов`язати відповідача на наступній сесії Піщанської сільської ради Новомосковського гону Дніпропетровської області незалежно від способу скликання (чергова, позачергова) та незалежно від місця її проведення спростувати відомості, які були розповсюджені відповідачем про позивача, а саме: «Те, що позивач отримує від когось неправомірну вигоду за не реагування на неоформлених працівників, в малих архітектурних формах (кіосках), які знаходяться по [ADDRESS] , та про продаж позивачем квартир комунальної форми власності в житловому будинку [ADDRESS] » під час двадцять п`ятого засідання позачергової сесії, сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського гону Дніпропетровської області яка відбулася 13 вересня 2019 року в Піщанському будинку культури; -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. У зустрічній позовній заяві [PERSON] , посилаючись на те, що під час зазначеної первісним позивачем сесії [PERSON] , під час сварки з нею щодо її висловлювань та претензій з приводу незаконного виділення квартир у будинку [ADDRESS] , вона робила зауваження, що вона дійсно вважає виділення квартир такими, що не відповідає закону. Після цього голова сільської ради [PERSON] завдав їй провокаційне запитання «де живе її онук?», на що вона відповіла, що її онук живе разом з матір`ю у будинку [ADDRESS] . У відповідь на її зауваження, відповідач [PERSON] зазначив. що її онук мешкає у квартирі [ADDRESS] , яка є комунальною власністю, натякаючи всім присутнім на сесії про те, що її онук незаконно мешкає за її протекцією. В той же час, її онук ніколи не мешкав у зазначеній квартирі і цей наклеп розповсюдив саме відповідач. [PERSON] зазначила, що розповсюджена [PERSON] інформація є недостовірною, підриває її честь, гідність та ділову репутацію, тому, повинна бути спростованою у той же спосіб, що була поширена. Крім того, діями [PERSON] їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, моральну шкоду оцінює у 50 000,00 грн. У зв`язку з наведеним вище, [PERSON] просила суд: -визнати недостовірною інформацію про те, що онук позивача - [PERSON] мешкав або отримував житло у будинку [ADDRESS] ; -зобов`язати [PERSON] на наступній після набрання законної сили рішенням суду черговій або позачерговій сесії Піщанської сільської ради, незалежно від місця її проведення, спростувати відомості, які були розповсюджені відповідачем щодо позивача під час двадцять п`ятого засідання позачергової сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яке відбулося 13 вересня 2019 року в Піщанському будинку культури про те, що онук позивача - [PERSON] мешкав або отримував житло у будинку [ADDRESS] та зобов`язати зазначити про таке: онук позивача - [PERSON] ніколи не мешкав та не отримував квартиру у будинку [ADDRESS] ; -стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов у повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги, зустрічний позов не визнали, просили відмовити у задоволенні вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] висловила свою думку щодо неправомірності розподілу житла, порушеннях у зв`язку із роботою малих архітектурних форм (кіосках), а думки, судження не є такими, що порушують честь, гідність та ділову репутацію. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Заслухавши вступні промови учасників, показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до нижченаведеного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що станом на 13 вересня 2019 року позивач [PERSON] виконував обов`язки старости Меліоративнівського старостинського округу Піщанської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] була депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначені обставини визнані сторонами, не оспорювалися, а тому не підлягають доказуванню. Позивачем [PERSON] долучений до матеріалів справи електронний доказ - відеозапис XXV засіданні позачергової сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року, яка проводилася в Піщанському будинку культури у м. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, який досліджено в судовому засіданні. З запису сесії вбачається, що під час сесії [PERSON] почала висловлювати свою думку з приводу оформлення працівників, які працюють в кіосках, землі під малими архітектурними формами (кіосками), головуючий на сесії Піщанської сільської ради [PERSON] (голова сільської ради) зробив зауваження [PERSON] про те, що це не сесійне питання, на що [PERSON] зауважила «не сесійне питання? Того, що вони в кишені його кладуть». [PERSON] , в свою чергу став робити зауваження [PERSON] , остання висказалася про те, що « Да ви пороздавали квартири», «Так, це правда, що він квартири в десятці роздає кому попало», також [PERSON] сказав «попродавав», на що [PERSON] повторила «попродав». В подальшому голова сільської ради [PERSON] завдав [PERSON] запитання «де живе її онук?», на що остання відповіла, що її онук живе разом з матір`ю у будинку [ADDRESS] . В той же час, [PERSON] повідомив, що онук [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] , яка є комунальною власністю. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Приписами статті 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності. Також, у відповідності до ч. 1 ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Стаття 177 ЦК України визначає, що об`єктом цивільних прав можуть бути нематеріальні блага. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. В той же час, статтею 34 Конституцією України визначено, що кожному гарантується право думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ч.2 ст.47-1 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Таким чином, згідно зі ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи враженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У ст.ст.3,4,6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, складеної 12 лютого 2004 p. на 872-му засіданні Комітету ради Європи, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають посади на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, при цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Оскільки позивач [PERSON] виконував обов`язки старости Меліоративнівського старостинського округу Піщанської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, а відповідач [PERSON] була депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, суд суд приходить до висновку, що оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є враженням суб`єктивної думки і поглядів позивача і відповідача, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, не є предметом судового захисту. Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом, в разі, якщо суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, суд, який розглядає справи має право не надавати оцінку всім іншим доказам, наданими сторонами у справі. В зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в частині вимог кожного про захист честі, гідності та ділової репутації не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. У відповідності до 1167 ЦК України, Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом встановлена відсутність провини відповідача [PERSON] за первісним позовом та відповідача [PERSON] за зустрічним позовом у порушенні честі, гідності та ділової репутації, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в частині відшкодування завданої моральної шкоди також належить відмовити. На підставі викладено та

Outcome: dismissed