Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

24.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «Олевський хлібозавод» (далі Позивач), звернулись до суду із позовом до [PERSON], (далі Відповідач), в якому просять суд стягнути з відповідача на їхню користь 25058,80 грн., - матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок дій відповідача, який будучи матеріально відповідальною особою, відповідно до договору, отримав під реалізацію товарно-матеріальні цінності, виручені кошти за які не здав до каси позивача. Крім того просить стягнути з відповідача 250.60 грн., понесених витрат при сплаті судового збору. Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 02.02.2012 по 24.10.2014 року, відповідно до трудового договору № 7 перебував в трудових відносинах з ПАТ «Олевський хлібозавод», де обіймав посаду водія - продавця виїзної торгівлі та 24.10.2014 року звільнений з роботи за ч.1 п.2 ст.41 КЗпП України (наказ № 215-к), (а.с.5,15). 05.06.2012 року, між Позивачем та Відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Строк дії договору встановлено на весь період роботи відповідача у позивача, що стверджується договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 05.06.2012 року (а.с.7). Відповідно до вказаного договору, відповідач повинен дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою товарно-матеріальних цінностей Товариства і вживати заходів для попередження збитків та відвернення шкоди, своєчасно повідомляти керівництво Товариства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження (схоронності) ввірених йому товарно-матеріальних цінностей, вести облік, проводити, складати й надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух, рештки і інші види операцій, з довіреними йому матеріальними цінностями. За час роботи Відповідача у Позивача, останнім було встановлено суму нестачі грошових коштів у розмірі 26958,65 грн. Зазначена нестача грошових коштів у Відповідача виникла внаслідок не своєчасного та не в повному обсязі зданої виручки і товарно-грошових звітів, що стверджується довідкою Позивача № 149 від 21.11.2014 року (а.с.14), із якої слідує, що в жовтні місяці 2014 року із заробітної плати [PERSON], за його заявою утримано 1899,85 грн., і станом на 01.11.2014 року сума недостачі становила 25058,80 грн., яку і просить стягнути Позивач з Відповідача. Так відповідно до п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для збереження або для інших цілей. В даному випадку, під повною матеріальною відповідальністю розуміється - покладення на працівника обов'язку повністю відшкодувати заподіяну підприємству пряму дійсну шкоду без будь-яких обмежень. Із статті 130 КЗпП України слідує, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладений з працівником, який займає посаду або виконує обов'язки безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Відповідно до наказу Мінпраці України від 12.05.1996 року № 43 перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність; роботи пов'язанні з виконанням касових операцій, роботи пов'язанні з прийняттям від населення усіх видів платежів та виплатою грошей не через касу; роботи пов'язанні з прийманням на зберігання, обробкою, зберіганням, видачею матеріальних цінностей на складах; роботи, пов'язанні з продажем (видачею) товарів (продукції), їх підготовкою до продажу незалежно від форми торгівлі та профілю підприємства (організації), чинний на час розгляду справи, де зазначено відповідний перелік посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємства можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості цінностей, які передані їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, до якого входить і посада [PERSON], яку останній обіймав у позивача у період з 02.02.2012 по 24.10.2014 року, як водій - продавець виїзної торгівлі. В даному випадку Відповідач дійсно, фактично у період з 02.02.2012 по 24.10.2014 року перебував у трудових відносинах з Позивачем, оскільки відповідно до ч.3, 4 ст.24 КЗпП України, передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що завдана [PERSON] сума у розмірі 25058,80 грн., матеріальної шкоди (недостачі) повинна бути стягнута на користь ПАТ «Олевський хлібозавод» у примусовому порядку. Виходячи з вищенаведеного суд, крім того вважає що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача за рахунок відповідача також повинно бути стягнуто, в межах заявлених позовних вимог 250,60 грн., витрат, понесених позивачем при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved