Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

26 жовтня 2017 року позивач в особі ДВНЗ «ПДТУ» звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про навчання. В обґрунтування позову зазначив, що 17 серпня 2012 року між ДВНЗ «ПДТУ» та [PERSON] було укладено договір № 814-ЕП-01 про навчання останнього за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за спеціальністю «Економіка підприємства» за заочною формою навчання. Загальна вартість освітніх послуг за договором складає 19510 гривень, з яких вартість навчання за ІІ курс 4260 гривень, за ІІІ курс - 4650 гривень, за ІV курс - 5070 гривень, за V курс -5530 гривень. За умовами договору відповідачка зобов»язалася своєчасно вносити плату за навчання щомісяця у розмірі 0,5 вартості навчання за курс; оволодіти повним курсом навчання, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Однак, відповідачка не виконала план за дев»ятий семестр 2015-2016 п»ятого навчального року, не отримала жодної задовільної оцінки з шести дисциплін, а також неналежним чинов виконувала умови п.4 договору, у зв»язку із чим наказом ректора від 13.01.2016 № 13-08 її було відраховано з навчального закладу. На момент відрахування кошти за фактично надані освітні послуги відповідачка у повному обсязі не сплатила, у зв»язку із чим існує заборгованість у сумі 2444 гривень. Просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також витрати з оплати судового збору у сумі 1600,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином за останнім місцем її реєстрації, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17 серпня 2012 року між Державним вищим навчальним закладом «Приазовський державний технічний університет», з одного боку, та [PERSON], з іншого, було укладено Договір № 14-ЕП-01 про навчання останньої за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за спеціальністю «Економіка підприємства» за денною формою навчання. Загальна вартість освітніх послуг за договором складає 19510 гривень, з яких вартість навчання на ІІ курсі 4260 гривень, на ІІІ курсі 4650 гривень, на ІVкурсі 5070 гривень, на V курсі 5530 гривень. Наказом ректора ДВНЗ «ПДТУ» від 29.08.2012 № 388-08 [PERSON] було зараховано до складу студентів навчального закладу на ІІ курс заочної форми навчання на спеціальність «Економіка підприємства» для паралельного навчання і з ІІІ семестру 2012 року навчального року рахувати у групі 3-11-ЕП на контрактній основі. Згідно актового запису про шлюб № 363 від 14 серпня 2015 року виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що 14 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 52. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Відповідно до п. 1.1 Договору ДВНЗ «ПДТУ» [PERSON] зобов'язалася за її рахунок здійснити навчання за обраною спеціальністю та освітньо-кваліфікаційним рівнем і здійснити навчання на рівні державних стандартів вищої освіти. Згідно із п. 3.1 Договору відповідачка зобов»язалася своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та у строки, встановлені п. 4 Договору, тобто щомісяця в розмірі 0,5 вартості навчання за курс; оволодіти повним курсом навчання, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Згідно розрахунку суми заборгованості за договором № 14-ЕП-01 [PERSON] має заборгованість перед ДВНЗ «ПДТУ» у загальному розмірі 2444 грн. 00 коп. Пунктом 5.1. договору № 6812 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов»язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Разом із тим, наказом ректора ДВНЗ «ПДТУ» від 13.01.2016 № 13-08 [PERSON] було відраховано з навчального закладу за невиконання навчального плану з 13 січня 2016 року. Станом на день відрахування заборгованість відповідачки [PERSON] за договором навчання становить 2444 гривень і по теперішній час заборгованість не погашена. 26.06.2017 року ДВНЗ «ПДТУ» на адресу [PERSON] була спрямована претензія за №32 з пропозицією перерахувати борг у сумі 2444 грн. 00 коп. на рахунок університету до 06 липня 2017 року, який виник у зв»язку з порушенням п. 4.3 договору № 14-ЕП-01. Згідно з положеннями ч.1ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з вимог ст. 525 ЦК України, однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 527 ЦК України, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з положеннями ч.1ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідачка [PERSON] не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати свої процесуальні права щодо спростування доводів позову і доказування належного виконання нею умов укладеного договору про навчання, а отже його не оспорює. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову у зазначеній частині, а тому вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості з оплати навчання у розмірі 2444,00 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved