Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

25.12.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Красноармійської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що вона з відповідачем з 27.04.2013року перебуває у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Після народження дитини відповідач її з сином з пологового будинку не забрав. З моменту народження дитини і до теперішнього часу вона з дитиною проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з народження дитини ніколи не проживав з дитиною, не доглядав та не виховував сина, не надавав ніякої матеріальної допомоги для забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, не цікавився дитиною, її розвитком та станом здоров'я. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та 08.11.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який допомагає їй виховувати сина, спілкується, грається з ним, доглядає та забезпечує його всім необхідним для його розвитку, утримує та бажає усиновити дитину, тому вона просить суд [PERSON] позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки батько ухиляється від виховання та утримання своєї дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області позов підтримала, вважає, що він підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклування, заслухавши думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого сина, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27.04.2013 року по 01.09.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). З 07.11.2014 року позивач [PERSON]. перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.7). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 02.02.2015 року №02/26-070 (а.с.43) відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання свого сина [PERSON], [INFO], тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини - купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дитини, не спілкується з дитиною, тому з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що [PERSON], який не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню неповнолітніх дітей, підлягає позбавленню батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved