Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

26.06.2014 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про вселення та усунення перешкод користування власністю. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2013 року, яке набрало законної сили 18.02.2014 року за нею визнано право власності в порядку спадкування на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, не має можливості вселитись, користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач [PERSON]. не впускає її до квартири, чинить перешкоди у здійсненні її законних прав. Крім того, здав квартиру у найм стороннім особам без її відома. Згоди на розпорядження спільним майном не давала. Просила вселити її у [ADDRESS] зобов»язати [PERSON]. не чинити їй перешкод у користуванні власністю, а саме ? квартири [ADDRESS]. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, двічі повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п.5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON]. до [PERSON]. позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2013 року, яке набрало законної сили 18.02.2014 року за [PERSON]. визнано право власності в порядку спадкування на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 4, 5-8). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що відповідач, який є власником другої частки квартири [ADDRESS] чинить їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності приміщенням. Позивач стверджує, що відповідач передав квартиру [ADDRESS] в оренду невідомим їй особам. Згоди [PERSON]. на розпорядження спільним майном не давала. Зважаючи на викладене, усунення перешкод для [PERSON]., що стосується належного використання нею належної їй частини власності буде вирішено у спосіб вселення останньої до квартири [ADDRESS] та зобов»язання [PERSON]. не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме ? частину квартири [ADDRESS]. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved