Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

24.07.2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в рахунок погашення боргу в сумі 12500 доларів США за розпискою від 03.02.2015 року, що еквівалентно було 201 837,50 грн. Уточнивши позовні вимоги, остаточно просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 12500 доларів США, що еквівалентно 346875,00 грн. В обгрунтування позову вказав, що 03.02.2015 року між ним та [PERSON] договір позики грошей в сумі 12500,00 доларів США строком до 03.02.2019 року. На підтвердження укладення договору відповідачем власноруч було складено розписку. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, ухиляється від повернення боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 12500 доларів США, що еквівалентно 346875,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання також не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з нормами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив грошове зобов`язання та має повернути позивачу позику в сумі 346875,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2019,00 гривень.

Outcome: approved