Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

25 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та [PERSON], 24.01.2006 року було укладено шлюб. На теперішній час шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Рішенням Самарського районного суду від 25.11.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден з обовязків, які покладені на нього за законом, як на батька дитини. Позивач окрім поточних витрат постійно несла також додаткові витрати на дитину, в яких відповідач участі не брав. [PERSON] має проблеми зі здоровям, має енурез, часто хворіє на гостру респіраторну вірусну інфекцію. На теперішній час дитина потребує вакцинації препаратом Prevenar 13, який коштує 1900грн. Також з 4 років дитина відвідує спортивну секцію МиксФайт, щомісячно за відвідування спортивного гуртка позивач сплачує 360грн. Вона несе немалі витрати на спецодяг та приладдя без яких неможливе відвідування секції. У звязку з викладеними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду з цим позовом, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати їх в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 06 лютого 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.30-31). Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку судового засідання від неї через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, також надійшли від нього письмові заперечення в яких він просив задовольнити позов частково, не заперечував проти задоволення позову в частині зміни розміру стягуваних аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.10.2010 року (а.с. 6, 8). Від подружнього життя у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2009 року (а.с.9). Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.11.2012 року та від шлюбу вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.39-40). Відповідно до виписки №3220 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] поставлено діагноз неорганічний енурез F 98.0 (а.с.17-19) По призначенню лікаря імунолога, [PERSON] придбано вакцинацію Prevenar 13, вартість якої складає 2145,50 грн. (а.с.22, 70). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобовязані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Враховуючи, що після визначення судом розміру аліментів змінилося законодавство, що встановлює мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню, тому наявна підстава для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд вважає, що оскільки батьки несуть однакову відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини, а для нормального існування та забезпечення дитини розмір коштів на її утримання повинен щонайменше досягати розміру прожиткового мінімуму, тож суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до 1/3 частики всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття з урахуванням того, що збільшення розміру аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили. Також суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь додаткових витрат на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1072,75 грн. Разом з цим, оскільки позивачка є звільненою від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial