Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

24.10.2017 року позивач в особі представника Матиєвич Ю.Й. звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, який мотивовано тим, що 16 серпня 2017 року між позивачем та членом Кредитної спілки «Істок» [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № КД-4953. Відповідно розділу 1 Договору про споживчий кредит, Позичальник отримав грошові кошти ( надалі - Кредит) у сумі 35 000 (тридцять п'ять тисяч грн.) 00 коп. і зобов'язався повернути одержаний кредит в повному обсязі . Строк дії договору становить 18 календарних місяців, до 26 лютого 2019 року. Відповідно п.2.5 Договору про споживчий кредит, плата за надання кредиту становить 44,11 грн. щоденно. Відповідно п. 3.2 процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних; п.3.7 реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору про споживчий кредит 46% річних. Позивач зазначає, що договір про споживчий кредит між ним та Позичальником укладений у відповідності до ст. 638 ЦК України, згідно якої Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах Договору. Договір скріплений особистим підписом Позичальника, що свідчить про його згоду з умовами отримання та повернення кредиту. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку Позичальника, стосовно Позивача, виникло зобов'язання, згідно якого Позичальник зобов'язаний повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за кредитом та інші передбачені Договорами нарахування в терміни встановлений Договором. Позивач вказує, що належним чином виконав зобов'язання передбачені умовами договору, що підтверджується видачею кредиту. Також з метою забезпечення виконання зобов'язання відповідача за договором про споживчий кредит, 16.08.2017 року позивач уклав з [PERSON], Договір поруки № КД_4953-ДП 1. Позивач зазначає, що Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював плату по кредитному договору. 01.09.2017 року між позивачем та Відповідачем, як членом кредитної спілки «Істок» було укладено додатковий договір № 1 до Договору № КД-4953 від 16.08.2017 року, який є невід'ємною частиною Договору, згідно якого у зв'язку з порушенням Позичальником графіку повернення кредиту та сплати зобов'язань п. 2 Договору було викладено в новій редакції «плата за надання кредиту становить 176,43 грн. щоденно.». Проте відповідач й надалі не виконував умов договору в зв'язку чим 27.09.2017 року позивачем було направлено лист-попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості, яке не було виконано. В зв'язку з цим позивач вважає, що в нього наявні всі правові підстави для захисту свого права в суді. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Кравчук Т.С., та ухвалою якої від 25.10.2017 року було відкрито провадження по справі. У зв'язку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2018 року вказана цивільна справа передана судді Бондар В.Я. та ухвалою якого від 11.05.2018 року справу було прийнято до свого провадження з розглядом справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Копія ухвали та позовної заяви були направлені відповідачам за зареєстрованими адресами проживання згідно з відомостями Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області, з рекомендованими повідомленнями про вручення, проте відповідно до довідок ф. 20 складених відділеннями поштового зв'язку, відправлення не були вручені адресатам. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України Оглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне: 16 серпня 2017 року між Кредитною спілкою «ІСТОК» та членом кредитної спілки «ІСТОК» [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № КД - 4953 відповідно до умов п. 1.1. якого Кредитор на умовах Договору надає Позичальникові грошові кошти в сумі 35 000, 00 (тридцять п'ять тисяч) грн.., а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і виконати свої зобов'язання за вказаним договором в повному обсязі. 1.2. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, тобто з моменту підписання Договору 16 серпня 2017 року і до 16 лютого 2019 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. 1.3. Кредитор надає Позичальнику кредит за цільовим призначенням (мета отримання кредиту) - споживчий на ремонт на його забезпечення, строковості, повернення та платності. Тип споживчого кредиту - кредит. Відповідно до п. 2.4 Договору, Кредит надається готівкою через касу Кредитора або шляхом перерахування за письмовою заявою позичальника. Згідно п. 2.5 Плата за надання кредиту становить 44.11 грн. щоденно. Також 16.08.2017 року між Кредитною спілкою «ІСТОК» та [PERSON] було укладено Договір поруки № КД-4953 ДП1 відповідно до п.п. 1.1 якого Поручитель - [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов'язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № КД- 4953 від 16.08.2017 р., згідно якого позичальником є [PERSON], та на підставі якого позичальник отримав споживчий кредит у сумі 35 00,00 грн.. Згідно з п.п. 1.4 Зобов'язання, передбачені п. 1.1. вказаного договору, мають бути виконані поручителем протягом 3-х робочих днів з дня одержання повідомлення від Кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті нарахованих зобов'язань. Належним повідомленням сторони вважається відправлення листа на адресу поручителя, вказану в розділі 6 Договору поруки. Відповідно до п. 2.1 Сторони договору визначають, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов'язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦПК України. Додатковим договором № 1 до Договору про споживчий кредит № КД-4953 від 16.08.2017 року укладеного між позивачем та відповідачем у зв'язку з порушенням [PERSON] графіку повернення кредиту та сплати зобов'язань, викладеного у додатку до кредитного договору, п. 2.5 Договору про споживчий кредит було викладено в наступній редакції: «плата за надання кредиту становить 176,43 грн. щоденно». Листом від 27.09.2017 року за вих. № 130 направленим з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості в зв'язку з невиконанням умов Договору від 16.08.2017 року. Відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні [PERSON] отримав лист-вимогу КС «ІСТОК» 04.10.2017 року. В зв'язку невиконанням Відповідачем взятого на себе зобов'язання в нього виникла заборгованість, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 35 000, 00 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам - 0,13 грн., заборгованості по платі за супровід кредиту у розмірі 22 186, 11 грн., 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 573, 43 грн., інфляційні нарахування - 1 143, 72 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. У відповідності до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами. Ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 3 вказаної статті, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved