Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

25 червня 2020 року позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернувся до суду із позовом, яким, з урахуванням уточненого позову /а.с. 36-37/, просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 68\~302,72 грн., три відсотки річних у розмірі 1\~827,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 3\~347,77 грн. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Вимоги позову КП «ХТМ» обґрунтовує тим, що станом на 01 червня 2020 року внаслідок неповної та несвоєчасної оплати відповідачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 квітня 2012 року по 31 травня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 68 302,72 грн., яка підлягає стягненню на користь підприємства відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII). Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідачів на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню три відсотки річних та інфляційні витрати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року позов КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, - прийнятий до розгляду та у справі відкрито провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року задоволено клопотання відповідача, з підстав, установлених ч.ч. 7, 8 ст. 178, п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладений. Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на позов відповідач [PERSON] вказує, що вимоги КП «ХТМ» за період з 01 квітня 2012 року по 21 червня 2017 року не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а надана позивачем копія ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2016 року у справі № 646/8461/16-ц про відмову у прийнятті заяви КП «ХТМ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду з відповідачів у розмірі 19\~137,16 грн. не є поважною причиною пропуску строку позовної давності. Крім того, позивач зазначає що відповідач [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що неодноразово повідомлявся позивач шляхом надання копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 лютого 2000 року та заяви на перерахунок. Також, відповідач [PERSON] вказує, що на її утриманні перебувають непрацездатні особи неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , та непрацездатна мати [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що у субсидії їм відмовлено, нею оплати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води проводились щомісяця у сумах, на які було достатньо її доходів, а саме: заробітної плати та допомоги по догляду за дитиною до трьох років. З урахуванням тієї обставини, що позивачем не надано доказів перевищення ним строку позовної давності, відповідач [PERSON] просить звільнити її від сплати інфляційних витрат у сумі 3\~347,77 грн., трьох відсотків річних у сумі 1\~827,38 грн. та судового збору у розмірі 2\~102,00 грн. 25 серпня 2020 року позивачем до суду подано клопотання, у якому він просить поновити КП «ХТМ» пропущений строк позовної давності, посилаючись на поважність причин його пропуску. Обґрунтовує заявлене клопотання позивач тим, що фінансування КП «ХТМ» здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію. Невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. На протязі останніх років господарської діяльності підприємства заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію щомісяця складає сотні мільйонів гривень. З кожним роком ця заборгованість неухильно зростає, незважаючи на заходи, що приймаються по її стягненню. Понад 86% від загального обсягу виробленої теплової енергії споживаються населенням. Станом на сьогоднішній день загальна сума заборгованості за теплову енергію складає понад двох мільярдів гривень. Підприємством приймаються заходи щодо стягнення заборгованості, але процес виконання судових рішень по стягненню заборгованості з фізичних осіб розтягується на роки. Позивач вказує, що, відновивши строк позовної давності, суд відновить справедливість стосовно тих споживачів, які справно здійснюють оплату наданих послуг, та не дозволить неплатникам уникнути відповідальності, оскільки стягнення заборгованості здійснюється за тарифами, що діяли на момент надання послуг і на сьогоднішній день вже знецінені інфляцією. За наведених обставин, посилаючись на положення ч. 1 ст. 43, ст. 183 ЦПК України, ч. 5 ст. 267 ЦК України, просить поновити КП «ХТМ» пропущений строк позовної давності. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року позовні вимоги КП «ХТМ» задоволені у повному обсязі у спосіб, що обраний позивачем. Так, цим судовим рішенням стягнуто солідарно [PERSON] , [PERSON] на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 квітня 2012 року по 31 травня 2020 року у розмірі 68\~302,72 грн., три відсотки річних у розмірі 1\~827,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 3\~347,77 грн., судовий збір у розмірі 2\~102,00 грн. 24 грудня 2020 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просила скасувати заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року та призначити справу для розгляду у загальному порядку. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2020 року заява [PERSON] , залишена без руху, заявнику наданий 10-денний строк для усунення її недоліків, шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду із зазначенням поважності причин його пропуску. 25 січня 2021 року недоліки заяви [PERSON] усунуті у спосіб, визначений судом, і ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року заявнику поновлений пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, заява призначена до судового розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2021 року заява [PERSON] задоволена, заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року у справі № 646/3787/20, - скасовано, цивільна справа за позовом КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води призначена до судового розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадження. 22 лютого 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи відомості нарахувань та оплати відповідачами теплової енергії, з урахуванням періодів платежів, довідок №№ 31, 177, 97 про місце реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] , а також клопотання про поновлення строку позовної давності, яке обґрунтовано доводами, наведеними КП «ХТМ» у клопотанні від 25 серпня 2020 року. У судове засідання сторони, представник відповідача [PERSON] адвокат Бурдукова М.В. не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Від позивача, який просив задовольнити вимоги позову у повному обсязі, відповідача [PERSON] та її представника, які заперечували проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві, надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. За наведених обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 275 ЦПК України та наявність у справі достатніх даних про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову КП «ХТМ», об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних КП «ХТМ», з наступних підстав. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає,\~що відносини,\~які виникають\~у процесі\~надання споживачам\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком,\~постачання теплової\~енергії,\~постачання гарячої\~води,\~централізованого водопостачання,\~централізованого водовідведення\~та поводження\~з побутовими\~відходами,\~а також\~відносини,\~що виникають\~у процесі\~надання послуг\~з постачання\~та розподілу\~електричної енергії\~і природного\~газу споживачам\~у житлових,\~садибних,\~садових,\~дачних будинках\~врегульовані положеннями Закону № 2189-VIII. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За визначенням термінів, наведеним у частині 1 статті 1 Закону № 2189-VIII: 2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 10) норми споживання комунальних послуг - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, окрім іншого, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII). Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII). Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII). Позивач у справі КП «ХТМ», як виконавець комунальних послуг, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону № 2189-VIII та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до\~п.\~2\~Правил №\~630\~централізоване опалення\~-\~послуга,\~спрямована на\~задоволення потреб\~споживача у\~забезпеченні нормативної\~температури повітря\~у приміщеннях\~квартири (будинку\~садибного типу),\~яка надається\~виконавцем з\~використанням внутрішньобудинкових\~систем теплопостачання; централізоване постачання гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону № 2189-VIII (п. 3 Правил № 630). Відповідно до п. 6 цих Правил послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку; з централізованого водовідведення - нормативам з відведення стічних вод за умови підтримання відповідного стану приміщень будинку та прибудинкової території. Місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування мають право тимчасово визначати інші норми споживання, кількісні та якісні показники та режими надання послуг в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік послуг, що надаються споживачеві, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (п. 7 Порядку № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Порядку № 630). Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п. 20 Порядку № 630). Відповідно до п. 21 Порядку № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Підпунктом 1 п. 30 Порядку № 630 унормований обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 1 ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч. 1 ст. 541 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (ч. 4 ст. 543 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Судом установлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач КП «ХТМ». За вказаною адресою КП «ХТМ» відкрито обліковий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] . Як убачається з наданої позивачем відомості нарахувань та оплат за теплову енергію, заборгованість відповідачів за послуги, які надає КП «ХТМ», за період з 01 квітня 2012 року по 31 травня 2020 року (у межах заявлених позовних вимог) складає 68 302,72 грн. Нарахування оплат проведено за період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2019 року на чотирьох осіб, за період з 01 жовтня 2019 року по 31 травня 2020 року на трьох осіб. Як установлено судовим розглядом, за адресою: [ADDRESS] , окрім відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з 14 листопада 2011 року зареєстрована неповнолітня донька [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та з 27 квітня 1999 року [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджується та учасниками справи не спростовується та обставина, що з 01 жовтня 2019 року [PERSON] знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , а відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 лютого 2000 року, [PERSON] померла [INFO] . Приходячи до висновку про часткове задоволення вимог КП «ХТМ», суд зазначає, що за приписами ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України). З урахуванням тієї обставини, що відповідачем [PERSON] реалізовано право, визначене ч. 4 ст. 267 ЦК України, шляхом подання клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, і судом обставини, визначені позивачем у якості причин для її поновлення визнані неповажними, порушене право позивача підлягає захисту у межах строку, визначеного статтею 257 ЦК України. Відтак, заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води підлягає стягненню на користь КП «ХТМ» за період з 25 червня 2017 року по 31 травня 2020 року. При цьому, суд зазначає, що заборгованість за надані послуги підлягає стягненню з відповідачів лише за користування наданими послугами споживачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відповідний період, оскільки з 05 лютого 2000 року [PERSON] у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII не є споживачем наданих КП «ХТМ» послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 05 лютого 2000 року, і доказів зворотного суду позивачем не надано. Таким чином, враховуючі відомість нарахувань та оплат, що надана позивачем, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КП «ХТМ» підлягає солідарному стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 25 червня 2017 року по 31 травня 2020 року у розмірі 34 416,77 грн.. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про відсутність правових підстав для застосування у спірних правовідносинах положень ст. 625 ЦК України, оскільки індекс інфляції у розмірі 3\~347,77 грн. та три проценти річних у розмірі 1\~827,38 грн. заявлені позивачем від простроченої суми основного грошового зобов`язання у межах строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову КП «ХТМ» та стягнення на його користь солідарно з відповідачів [PERSON] [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 25 червня 2017 року по 31 травня 2020 року у розмірі 34 416,77 грн., індексу інфляції у розмірі 3 347,77 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1 827,38 грн. Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог КП «ХТМ», здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~132,54 грн., та стягнути цю суму у рівних частках по 566,27 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial