Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

24 вересня 2015 року, позивачка [PERSON], звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому, посилаючись на відсутність будь-яких відносин з відповідачем, який біля 2-х років не проживає у житловому будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] і належить їй на праві власності на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23006064 від 12.06.2009 р. виданого згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 08.05.2009 р. (реєстр. № 1172), у вказаному будинку відсутні будь-які особисті речі відповідача, який до цього часу зареєстрований за вищевказаною адресою, що перешкоджає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своїм приватним будинком, просила суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком, зобов'язавши Овідіопольський РВ ГУДМС України в Одеській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, однак надіслала на адресу суду своє письмове клопотання, в якому повністю підтримала позов, і посилаючись на ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила слухати справу без її участі (а.с. 25,27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ст.ст. 74,77 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за вказаною адресою не проживає», що у відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, якою передбачений обов'язок сторони повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться - вважається належним сповіщенням відповідача, та інше місце проживання чи перебування відповідача, позивачці та суду невідоме, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 30-31). Представник відповідача Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, однак надіслав суду заяву, в якій просив суд, розглянути вказану справу без його участі (а.с. 24). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Статтями 71,72 ЖК України передбачено - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Суд встановив, що відповідач біля 2-х років не проживає у житловому будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS], який належить позивачці на праві власності на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23006064 від 12.06.2009 р. виданого згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 08.05.2009 р. (реєстр. № 1172), у вказаному будинку відсутні будь-які особисті речі відповідача, який до цього часу зареєстрований за вищевказаною адресою, що перешкоджає позивачці вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своїм приватним будинком (а.с. 5-20). На думку суду, в даному випадку - має місце спір про захист законного права власності позивачки, як власниці вказаного житлового будинку з боку відповідача. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved