Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

25 березня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2021 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду. Представник позивача Шевченко Д.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Крім того, інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud). З огляду на зазначене вище та враховуючи те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (постанова ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 5 386,35 грн, 3% річних -483,89 грн., інфляційні втрати - 1 158,07 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за яким відповідачу здійснювалось газопостачання. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка за період з грудня 01 грудня 2015 року по 31 січня 2021 року склала 5 386,35 грн., та не погашена станом на момент подання позову до суду. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» з 01 липня 2015 року функції постачання та розподілу природного газу розділені. Оператором газотранспортної системи є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із розподілу природного газу на користь третіх осіб (замовників). Постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із постачання природного газу (ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»). Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачем було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» №156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VІ кодекс ГРС договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до пункту 1 розділу 2 «Правил постачання природного газу» підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189VIII від 02 квітня 2020 року послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками- і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватись документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015 року, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин даної справи проводить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строку та порядку, що визначені договором. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Як вбачається з довідки по особовому рахунку споживача [PERSON] особистий рахунок № [NUMBER] , відповідач на момент виникнення заборгованості був споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (а.с. 9) судом було встановлено, що заборгованість (основний борг за період з 01 грудня 2015 року по 31 січня 2021 року склала 5 386,35 грн., сума трьох % річних становить 483,89 грн., сума інфляційних втрат становить 1 158,07 грн. На адресу відповідача 06 вересня 2019 року рекомендованим листом була направлена вимога про сплату заборгованості (а.с. 11-12), відповідно до якої ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» вимагав від споживача [PERSON] сплатити заборгованість протягом семи календарних днів. Також споживач був попереджений, що у разі несплати вказаних коштів ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» буде змушено звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості, а також 3% річних, інфляційних втрат та судового збору. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 версеня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Згідно пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, та заборгованість за несплату послуг з газопостачання за період з 01 грудня 2015 року по 31 січня 2021 року, яка склала 5 386,35 грн. є не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження погашення відповідачем станом на момент розгляду справи суми основного боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за договором постачання природного газу в розмірі 5 386,35 грн. За статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (а.с. 9) вбачається заборгованість 3% річних у сумі - 483,89 грн. та інфляційних втрат у розмірі - 1 158,07 грн. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі викладеного суд дійшов висновку, щодо наявності правових підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованих 3% річних у сумі - 483,89 грн. та інфляційних втрат у розмірі - 1 158,07 грн. Згідно платіжного доручення № 143 від 18 березня 2021 року, позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок к. На підставі викладеного і

Outcome: approved