Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

26.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Позов обґрунтовуючи тим, що у період з 27 серпня 2013 по 25 жовтня 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтава від 25.10.2017 року. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, донька залишилась проживати з нею та перебуває на її повному утриманні. Місце її реєстрації та проживання за їх згодою було визначено разом з нею за адресою: [ADDRESS] . На час звернення до суду вона тимчасово проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не надавав матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, вона зверталась до суду із заявою про стягнення аліментів, про що рішенням Київського районного суду м. Полтава від 12.06.2018 року вирішено питання про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/4 частин від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Всупереч рішенню суду відповідач доньку матеріально не забезпечує, допустив заборгованість зі сплати аліментів в сумі 38 526,40 грн. З часу розірвання шлюбу вона не заперечувала і не чинила опір у спілкуванні [PERSON] із донькою. Він доволі часто особисто спілкується із [PERSON] , заберає її із дошкільного закладу освіти до свого місця проживання, адреса якого їй достименно невідома, оскільки він не має зарестрованого місця проживання в Україні. Донька дуже часто залишається в батька на декілька днів поспіль. Відповідач фактично змінив місце проживання спільної дитини, донька стала проживати і в батька і в матері, у зв`язку з чим виникає спір, оскільки під час перебування доньки у відповідача, вона не має можливості в особистому контакті з дитиною для того, щоб переконатись в її належному догляді чи стані здоров`я. Крім того, [PERSON] вчиняє дії напротивагу її правам щодо особистого контакту з дитиною, зокрема, відмовляє в тому, щоб вона зайшла до оселі, не відчиняє дверей, створює конфліктні ситуації і викликає поліцію. Тому просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановити [PERSON] , [INFO] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] такі способи участі: побачення два рази на місяць, в неділю, у осінньо-зимовий період з 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., у весняно-літній період або з 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. або з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. 26.12.2019 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави від відкрито провадження по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Представник позивача, адвокат Черевична Ю.О., в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, попередньо надав суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 10.06.2020 року йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при ухвалені рішення покладались на розсуд суду та просили врахувати інтереси дитини. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, які в судове засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача адвоката Черевичну Ю.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у період з 27 серпня 2013 по 25 жовтня 2017 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтава від 25.10.2017 року. Від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , видане 16.02.2016 року Київським відділом державної РАЦС Полтавського МУЮ. Після розірвання шлюбу, донька залишилась проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні відповідач не заперечував, щоб донька проживала з позивачкою. Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтава від 12.06.2018 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частин від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач доньку матеріально не забезпечує, допустив заборгованість зі сплати аліменті в сумі 38 526,40 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості виданим Київським ВДВС м. Полтава від 12.12.2019 року за №73898. Крім того, щодо злісного ухилення від сплати аліментів стосовно [PERSON] , 22.02.2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України. В процесі розгляду справи рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №25 від 28.01.2020 затверджений висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] та встановити батькові, [PERSON] час для спілкування з дитиною наступним способом: два рази на місяць, в неділю, у осінньо-зимовий період з 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., у весняно-літній період або з 9 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. або з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Суд погоджується з даним висновком виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частиною другою\~статті 159 СК України\~вказано, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд враховує передусім інтереси дитини. Так допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що батько [PERSON] любить свою доньку та по можливості піклується про неї. З урахуванням малолітнього віку та стану здоров`я дитини, конфліктної міжособистісної поведінки батьків, ставлення батька до виконання батьківських обов`язків, бажання та можливість піклування про здоров`я дитини обох батьків і те, що такий порядок не порушуватиме ніяким чином права дітини, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову та встановлення [PERSON] , [INFO] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] такі способи участі: побачення два рази на місяць, в неділю у осінньо-зимовий період з 9 години до 13 години, у весняно-літній період або з 9 години до 13 години або з 15 години до 19 години. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Сторони, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Приймаючи такі рішення, суд зауважує, що перш за все, бере до уваги інтереси дитини, а не інтереси сторін.

Outcome: approved