Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

26.05.2017 року представник позивача Івченко К.О. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5683 грн. 19 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2008 року по 30.04.2017 року в розмірі 3112 грн. 68 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2010 року по 30.04.2017 року у розмірі 1725 грн. 44 коп.; індекс інфляції - 728 грн. 00 коп.; 3% річних від простроченої суми - 117 грн. 07 коп., та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Позивач звертався до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Але, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2016 у прийнятті вказаної заяви про видачу судового наказу було відмовлено, оскільки із поданих документів вбачається спір про право. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER]. У підсумку за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 5683 грн. 19 коп. В судове засідання представник позивача Івченко К.О. з'явилась, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на строки позовної давності, та на те, що договорів про надання послуг він ніяких не укладав, та вказав, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2006 року був визначений порядок користування квартирою, в якій мешкає та зареєстрований відповідач. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Судом встановлено, що КП «Харківводоканал» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з відповідача. 16.12.2016 року Київським районним судом м. Харкова винесена ухвала про відмову у прийняття заяви КП «Харківводоканал». Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER]. А посилання відповідача на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2016 року про визначення порядку користування квартирою, є недоцільним, оскільки на підставі вказаного рішення були розподілені абонентські рахунки, з чим і погоджується представник позивача, хоча самим рішенням був встановлений лише порядок користування квартирою. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню в будинку, де знаходиться квартира відповідача. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована заборгованість у загальному розмірі 5683 грн. 19 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2008 року по 30.04.2017 року в розмірі 3112 грн. 68 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2010 року по 30.04.2017 року у розмірі 1725 грн. 44 коп., індекс інфляції - 728 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми - 117 грн. 07 коп. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідач користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. А посилання відповідача, що договору про надання послуг він з позивачем не укладав є необгрунтованим, та таким, що суперечить приписам ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності стягується за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд задовольняє позов частково в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог та відповідно до наданого позивачем розрахунку, підстав недовіряти якому у суду не має, оскільки суд погоджується з заявою позивача про переривання строків позовної давності на підставі ч. 2 ст. 264 ЦК України, та стягує заборгованість за період з 01.12.2013 року по 30.04.2017 року в межах позовних вимог. Таким чином, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2013 року по 30.04.2017 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у загальному розмірі 3 882 гривень 82 коп. При поданні заяви про видачу судового наказу позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 689 грн. 00 коп. Частиною 2 ст. 99 ЦПК України передбачено, що у випадку пред'явлення стягувачем позову в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується в суму судового збору, встановлену за позовну заяву. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial