Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

25.06.2013 року позивач АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій посилаючись на невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 11122881000, укладеного з нею 05.03.2007 року та вказуючи на невиконання також відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за договором поруки №100455, укладеного з ним 05.03.2007 року, просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитну заборгованість в сумі 10 030,99 швейцарських франків (надалі ш.ф.), що за курсом НБУ станом на 23.05.2013 року становить 82 239,58 грн., з яких 9 275,01 ш.ф. (76 041,64 грн.) - основний борг, 755,98 ш.ф. (6 197,94 грн.) - відсотки, 93,28 ш.ф. (764,75 грн.) - пеня за прострочення сплати кредиту, 108,57 ш.ф. (890,12 грн.) - пеня за прострочення сплати відсотків, а також судові витрати, які позивач поніс на оплату судового збору. В судове засідання представник позивача Шевченко Є.Л., в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно на виклик суду не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, проте направив на адресу письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, при цьому наголосив на прийнятті до уваги судом його письмових заперечень проти позову, які надані ним у судове засідання раніше, і залишити пред'явлений позивачем позов без задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі факти та відповідні їм правовідносини. Дійсно між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого являється АТ «УкрСиббанк» і [PERSON] 05 березня 2007 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11122881000 (надалі кредитний договір) відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12 000 швейцарських франків, а [PERSON] зобов'язалася повернути вказаний кредит не пізніше 02.03.2017 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 9,99 річних. В подальшому, згідно з додатковими угодами № 1 та № 2, укладених між цими сторонами 30.01.2009 року, збільшено кінцевий термін повернення кредиту у зв'язку з реструктуризацією боргу до 02.03.2027 року, та змінено схему погашення кредиту, яку встановлено у вигляді ануїтетного платежу у розмірі 100 швейц. франків, які позичальниця повинна вносити щомісяця до 25 числа. Згідно положень п. 7.1 кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або відсотків, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, позичальник сплачує банку додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Згідно договору поруки укладеного 05 березня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та громадянином [PERSON], останній, як поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням позичальниці [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 11122881000 від 05.03.2007 року, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (пункти 1.3., 1.4, 2.2 договору поруки). За умовами додаткової угоди до цього договору поруки від 30.01.2009 року, [PERSON] надав також свою згоду на зміну графіка погашення кредиту та перенесення кінцевого терміну повернення кредиту на пізніший термін, що передбачені додатковими угодами за №№ 1 та 2 до кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Доводи відповідача [PERSON] у своїх письмових запереченнях з приводу того, що позивач в порушення вимог п. 11.1 кредитного договору, надавши йому 31 день для термінового усунення боргу, не витримав цей термін і передчасно звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів, не є самодостатніми підставами для залишення цього позову судом без задоволення. Дійсно, згідно вказаного пункту кредитного договору передбачено, що у випадку несплати позичальником чергового платежу згідно графіку погашення кредиту банк направляє позичальнику попередження про необхідність усунення цих порушень на протязі 31 календарного дня, і в разі не виконання позичальником цієї вимоги, у банка виникають підстави вимагати дострокового повернення кредиту. Втім, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачка [PERSON] в період з травня 2011 року по травень 2013 року встановлений за графіком платіж у розмірі 100 швейц. франків взагалі не вносила. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] 2, 5 та 10 липня 2013 року в рахунок погашення кредиту було внесено 1000 швейц. франків (02.07. - 100 ш.ф., 05.07. - 500 ш.ф. і 10.07. - 400 ш.ф.) однак такої суми вочевидь не достатньо для погашення боргу за кредитом простроченого за 24 місяці. Більш того, після сплати цієї суми позивачка до часу ухвалення судового рішення не внесла жодного платежу. Оскільки, позивач виконував розрахунок заборгованості за кредитом станом на 23.05.2013 року, то на цей час, що очевидно, сплачених відповідачкою вищезазначених коштів ще не було враховано. Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про дострокове повернення кредиту, цю суму коштів (1000 ш.ф.), в порядку черговості, яка визначена п. 1.6. кредитного договору, необхідно зарахувати в рахунок погашення прострочених відсотків у розмірі 755,98 ш.ф., а решту - 224,02 ш.ф., віднести на погашення основного боргу. Крім цього, приписами ст.ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність тривалістю в один рік. Позивач, звернувшись до суду 25.06.2013 року з вказаним позовом, нарахував пеню за період з 23.05.2012 року по 23.05.2013 рік, згідно положень п. 7.1 кредитного договору, за прострочення виконання зобов'язань по виплаті кредиту у розмірі 93,28 ш.ф. (764,75 грн.) та за прострочення виплати відсотків у розмірі 108,57 ш.ф. (890,12 грн.), тобто пеня по кредиту та відсоткам за період з 23.05.2012 року по 23.06.2012 року нарахована поза межами зазначеної вище спеціальної позовної давності. Тому, враховуючи те, що позивач іншого розрахунку пені станом на 25.06.2013 року суду не надав, суд не порушуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства, вважає за необхідне пеню за період з 23.05.2012 року по 23.05.2013 рік з відповідачів не стягувати. Станом на день розгляду справи у суді заборгованість за кредитом відповідачами не погашена, тривалі переговори між сторонами щодо мирного вирішення спору, що стало наслідком неодноразового відкладення розгляду справи, не досягли успіху, тому сума заборгованості за кредитним договором № 11122881000 від 05.03.2007 року на 23.05.2013 року складає 9 216,59 ш.ф., що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.05.2013 року (1 швейцарський франк = 8,19855 грн.) становить 75 562,67 грн., і містить у собі: заборгованість за кредитом у розмірі 9 030,99 ш.ф. (74 041,02 грн.), пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 86,74 ш.ф. (711,14 грн.) та 98,86 ш.ф. (810,51 грн.) відповідно. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Тобто зі змісту вказаної норми вбачається, що належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплату відсотків в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором. Як вбачається з приписів ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що позов АТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача, понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати на оплату судового збору пропорційно до задоволеної суми позову, зокрема, у розмірі по 377,81 грн. з кожного.

Outcome: partial