Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

26.03.2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява з [PERSON], [INFO], аліменти на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 ( тисячу шістсот ) гривень по 800 (вісімсот) гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду; допустити негайне виконання рішення в межах одного місячного платежу. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 11 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис N9 1335. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У відповідача мінливий дохід. Усі зароблені кошти він скеровує на вирішення невідомих для позивача особистих проблем. Фактично увесь тягар утримання дітей ліг на позивача. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON]., у судове засідання не з'явився повторно, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до вимог ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком: [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 082300 від 01.11. 2006 року та [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 405516 від 04.03. 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обовязок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання свої малолітніх дітей; те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, що на час розгляду справи становить 1032 гривень грн. на одну особу; для дітей віком від 6 до 18 років 1286 гривень; враховуючи матеріальне становище відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої «розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону». У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved