Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

24 жовтня 2018 року позивачка\~ звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона з відповідачем\~ з 07 липня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~ мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2017 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.\~ Крім того зазначила, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне фінансове становище. У зв'язку з чим просила позов задовольнити, розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 288211, виданого 07 липня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON]\~ 07 липня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 161. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище\~ [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 538563, виданого 17 серпня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 672, [PERSON] народилася 05 серпня 2013 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON]\~ та мати [PERSON]. Відповідно до ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім'ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Савран». Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією. Крім того, за вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. \~ \~ \~ \~У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачку звільнено від сплати судового збору, і її вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст.110, 112, 180, 184, 191 СК України,

Outcome: approved