Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

25 травня 2021 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у вигляді 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3635,40 євро. Позовні вимоги мотивує тим, що за договором кредиту № МКН0GА00000091 від 24.03.2006 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 29 942,00 Євро на термін до 23.03.2010 року. В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2016 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (ід. номер [NUMBER] ) за кредитним договором № МKН0GA00000091 від 24.03.2006 року в розмірі 84837,45 Євро, що становить 881461,11 грн., з яких: 15147,52 Євро - заборгованість за кредитом; 30462,05 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1191,84 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 38036,04 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки: - квартиру загальною площею 48,60 квадратних метрів, житловою площею 31,10 квадратних метрів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить відповідачу [PERSON] на підставі договору міни від 14.07.1999 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2000 року шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк». Рішення набуло законної сили. Оскільки вказане рішення на даний час залишається не виконаним, то позивач просить у відповідності до ст.625 ЦК України зобов`язати відповідачів відшкодувати заборгованість у вигляді 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3635,40 євро та судовий збір. Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належними чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідачів, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту № МКН0GА00000091 від 24.03.2006 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 29 942,00 Євро на термін до 23.03.2010 року. Також 24.03.2006 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 13-17). В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2016 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (ід. номер [NUMBER] ) за кредитним договором № МKН0GA00000091 від 24.03.2006 року в розмірі 84837,45 Євро, що становить 881461,11 грн., з яких: 15147,52 Євро - заборгованість за кредитом; 30462,05 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1191,84 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 38036,04 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки: - квартиру загальною площею 48,60 квадратних метрів, житловою площею 31,10 квадратних метрів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить відповідачу [PERSON] на підставі договору міни від 14.07.1999 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2000 року шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк». Рішення набуло законної сили ( а.с. 4-7). У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідач в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується рішенням суду від 11.11.2014 року ( а.с. 4-7). У вищевказаному судовому рішенні заборгованість за кредитним договором була визначена у повному обсязі, тому кредитор має право на отримання гарантій внаслідок неналежного виконання зобов`язання, у порядку визначеному частиною другою статті 625 ЦК України. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником позивача, основна сума заборгованості з 27.03.2013 року до 26.03.2021 року складає 15147,52 євро саме від даної суми розраховані 3 % річних ( а.с. 8). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 3635,40 євро, що за курсом НБУ станом на 26.03.2021 року становить 120 077,262 гривень, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2016 року. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Судом встановлено, що до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В зв`язку з відсутністю заяви відповідачів до заявлених позовних вимог судом не може бути застосована позовна давність. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягнення сума 3 % річних, що становить 3635,40 євро, що за курсом НБУ станом на 26.03.2021 року становить 120077,262 гривень, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 2270,00 гривень сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved