Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

25.11.2014 року [PERSON] особисто та в інтересах малолітньої дочки [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить поновити порушене право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], вселити їх та зобов'язати відповідача не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням, стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обгрунтування позову зазначила, що 25.12.2002 року, в період шлюбу з відповідачем, була придбана однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] Сім'я розпалась і 08.10.2013 року шлюб між ними розірвано. Оскільки відповідачем не дотримувалась домовленість щодо поділу майна, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2013 року за нею було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON] перешкоджає їй з дочкою проживати в квартирі, в квартиру не впускає, неодноразово погрожував фізичною розправою в присутності дитини, вчиняв біки, сварки, тобто перешкоджав користуваватися належним майном. Задля захисту фізичного та пихологічного стану, вона була змушена проживати у знайомих, оскільки іншого житла не має. Відповідач змінив замки, вселив в квартиру свою співмешканку, що унеможливлює користуватися квартирою як їй так, і дочці та є аморальним з його боку. [PERSON] посилалась на те, що внаслідок протиправної поведінки [PERSON] їм з дочкою спричинено душевних страждань, принижено честь та гідність. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Вона пояснила, що не має іншого житла, вимушена була винаймати житло, нести додаткові витрати. Така поведінка відповідача спричинила їх моральні страждання. Представник [PERSON] - [PERSON] підтримала пояснення позивачки, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що змінив замок на вхідних дверях, оскільки старий зламався. [PERSON] не зверталась до нього за ключем. В даній квартирі ніхто не проживає, там відсутні будь-які побутові прилади. Після розірвання шлюбу, позивачка створила нову сім'ю і проживає зі своїм співмешканцем. Щодо моральної шкоди, [PERSON] вказав на відсутність будь-яких доказів на підтвердження моральних страждань. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Представник 3-ї особи: Служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, їх представників, дослідив надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08.10.2013 року було розірвано. (а.с.8) Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.10.2014 року здійснено поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя Рева. (а.с.13-15) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2013 року, за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] яка є об'єктом право спільної сумісної власності подружжя. (а.с.54-56) Встановлено, що відповідач перешкоджає проживанню [PERSON] та [PERSON] в квартирі за вищевказаною адресою у зв'язку з чим вона зверталась до Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області та отримала відповіді з пропозицією звернутись до суду. (а.с.9,10,11) Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі змісту ст.383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. (ст.391 ЦК України) У відповідності зі ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати. Встановлено, що відповідач перешкоджає [PERSON] користуватись житлом, що є порушенням прав її особистих та малолітньої дитини. Тому, позовна заява в частині вселення є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст.23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від» 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Між сторонами склалися неприязні стосунки, чого вони не заперечували в судовому засіданні, вони розірвали шлюб, поділили майно, що саме по собі передбачає психологічне навантаження у колишнього подружжя за конкретних обставин. Однак, позивачка вирішила запобігти конфліктам і виїхала з квартири. Відповідач так само є співвласником спірної квартири і також вправі проживати в ній. Для вирішення спору, він розмістив оголошення щодо продажу квартири, щоб запобігти конфлікту, проти чого не заперечувала позивачка. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення відповідачем моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивачка не надала. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial