Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

26 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований, але з 2015 року не проживає її колишній чоловік - [PERSON] . Тобто, після розірвання шлюбу, відповідач у належному позивачу житловому будинку не проживає, добровільно зніматись з реєстрації він відмовляється. Позивач має намір продати належний їй будинок, а реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди в здійснені права користування і розпорядження належним позивачу нерухомим майном. Ухвалою судді від 04 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено перше судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.22,50) Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяв про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с. 45). Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до інформаційної довідки, з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . (а.с. 5-6). Із довідки виданої Великоандрусівською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області від 21 жовтня 2020 року № 1253 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , орієнтовно з 2015 року. (а.с.7) Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved