Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

25 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати її добросовісним набувачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що позивач та її чоловік [PERSON] є переселенцями з м. Горлівки, до Дніпропетровської області переїхали у червні 2014 року, коли на [PERSON] активно йшли бойові дії. Спочатку жили в аварійному будинку в селі. Донька - [PERSON] знайшла роботу в місті Дніпрі і винаймала квартиру, де жила з дітьми. Коли власниця квартири попередила, що квартиру необхідно звільнити найближчим часом, їм довелося якомога швидше вирішувати проблему з житлом. Позивач з чоловіком зібрали всі гроші, що відклали на старість, взяли в борг гроші у родичів, та почали шукати квартиру, щоб купити. Приблизно в середині листопада 2017 року донька повідомила, що вона знайшла квартиру, яка за ціною та розміром позивача влаштовувала. Викликало довіру у позивача те, що квартира продавалась через агентство нерухомості « [INFO] », про яке було багато позитивних відгуків. 27.11.2017 року [PERSON] приїхала в м. Дніпро, до цього часу її дочка вже визначилась з вибором квартири і сплатила завдаток власнику квартири - [PERSON] у розмірі 2\~000,00 доларів США. 29.11.2017 року [PERSON] уклала угоду купівлі-продажу квартири у нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При укладенні угоди у нотаріуса були присутні: [PERSON] - продавець, [PERSON] - представник продавця та фахівці агентства з нерухомості: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник продавця [PERSON] сказав, що купував цю квартиру для себе, а його брат [PERSON] лише погодився оформити на своє ім`я, оскільки у [PERSON] були проблеми з дружиною. У нотаріуса в окремому кабінеті в присутності фахівців з нерухомості [PERSON] і [PERSON] та посередника продавця [PERSON] , а також власника квартири [PERSON] і [PERSON] [PERSON] передала [PERSON] 17 000 доларів США. При цьому [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] 513\~000,00 грн., що еквівалентно 19\~000,00 доларів США, за продаж квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] отримала документи на квартиру, [PERSON] віддав їй два комплекти ключів від квартири і тамбура. 02.12.2017 року донька позивача [PERSON] і позивач [PERSON] приїхали до квартири заселятися, стали прибирати і виносити сміття. Двері відкрила сусідка [PERSON] та запитала чи не квартиранти вони, на що позивач відповіла, що квартиру купила, на що [PERSON] сказала, що не чула від [PERSON] про продаж та її попросили наглядати за квартирою. Вона подзвонила [PERSON] (відповідач) і через 5-10 хвилин та прийшла до квартири разом з жінкою, яка назвалася сестрою, та з колишнім чоловіком. [PERSON] заявила, що документи на квартиру були викрадені з квартири у травні 2017 року, про що є нібито заява в поліції. Поліція, що приїхала, запропонувала усім з документами поїхати до відділення Чечелівського району. Ключі від спірної квартири у [PERSON] були і вона мала вільний доступ до помешкання. Тільки після того, як позивач уклала угоду щодо купівлі цієї квартири у [PERSON] 29.11.2017 [PERSON] звернулась до поліції. [PERSON] була знайома із [PERSON] до її угоди. На момент укладання договору купівлі-продажу 29.11.2017 ця квартира під арештом не була, ніяких суперечок, що торкаються права власності не розглядалося, в квартирі ніхто не був зареєстрований, [PERSON] мав повне право відчужувати вказане майно, а саме квартиру [ADDRESS] , оскільки він на момент укладання договору був єдиним власником квартири. Наразі в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення (справа № 204/8017/17). Вважає, що [PERSON] свідомо робила все, щоб квартира була продана, а потім повернута їй через суд. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відчувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до ст. 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це права, не може бути витребувано у добросовісного набувача. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 16 жовтня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Безпідставними є доводи [PERSON] про правомірність придбання нею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] . Сама ж [PERSON] (раніше була судимою) характеризує себе як добросовісний набувач, звинувачує [PERSON] в тім, що вона «свідомо робила все, щоб квартира була продана, а потім повернута їй через суд». Однак, вона не мала наміру відчуження належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] . Наразі в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа № 204/8017/17 за її позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення. Нею у позовній заяві зазначено, що [PERSON] заволодів спірною квартирою без відповідної правової підстави та не мав права відчужувати на користь покупця - [PERSON] , а тому нерухоме майно вибуло з володіння власника квартири [PERSON] поза його волею внаслідок вчинення шахрайських дій невідомих осіб, підробки паспорта та використання підроблених документів. В справі № 204/8017/17 наявна відповідь Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, з якої вбачається, що паспорт серії [NUMBER] , виданий 03.01.1997 року Красногвардійським РВ Дніпропетровського МУ УМВС в Дніпропетровській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , значиться як втрачений. В справі № 204/8017/17 наявна відповідь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за інформацією, отриманою від відділу довідково-адресного бюро ГУ ДМС України, [PERSON] зареєстрована з 08.06.2007 року за адресою: [ADDRESS] , але в матеріалах справи № 204/8017/17 міститься підроблена довідка № 604, видана [PERSON] КП «Жилсервіс-2» ДМР про те, що за вказаною адресою немає зареєстрованих осіб. Однак, з реєстраційного обліку вона не знімалась, будь-яких довідок не отримувала. Підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу від 05 вересня 2017 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., зареєстрованому в реєстрі за №2064 та укладеному між громадянами [PERSON] та [PERSON] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Варто звернути увагу, що у договорі купівлі-продажу від 05.09.2017р., посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського округу Зайченко І.А., зареєстрованому в реєстрі за № 2064, вартість квартири складає 49 662,00 грн., у договорі купівлі-продажу від 29.11.2017р., посвідченому приватним нотаріусом Ричка К.Ю., зареєстрованому в реєстрі за № 6445, вартість квартири складає 99 392,95 грн. Ці суми не відповідають дійсній вартості квартири. Значно занижені ціни у договорах купівлі-продажу свідчать про їх удаваний характер. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає законність і добросовісність такого набуття. Вважає, що саме тим, що вона не проживала у квартирі і скористались шахраї у сфері нерухомості, які за обумовленою схемою переоформили квартиру на «переселенців» з Донецької області, згодом зареєструвавши дочку [PERSON] та її малолітніх дітей (аби штучно створити їй додаткові перешкоди у розпорядженні та користуванні майном, поновленні своїх житлових прав на квартиру). Вважає позов [PERSON] таким, що поданий з надуманих підстав. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. 21 жовтня 2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Позивач вважає наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву аргументи надуманими та необґрунтованими. Позивач не має юридичних підстав посилатися на слова сусідів, які стверджують, що їм повідомлялося про наміри продати квартиру, тому це питання позивач у своїй відповіді не висвітлює. Щодо втрати документів на квартиру позивач зауважує, що [PERSON] ніколи не зверталася до правоохоронних органів із заявою про викрадення таких документів або про незаконне проникнення в належну їй квартиру третіми особами. В матеріалах справи наявна відповідь Чечелівського ВП про те, що [PERSON] взагалі не зверталася із подібними заявами до поліції. Отже відповідач не вжила відповідних правових заходів щодо запобігання використання документів на квартиру в шахрайських схемах з її відчуження. Також в матеріалах кримінального провадження № 12018040680000066 наявний висновок експерта щодо того факту, що зламу замків на дверях квартири не було. Щодо паспорту продавця квартири на ім`я [PERSON] слід зазначити, що на момент вчинення правочину щодо відчуження квартири, а також на теперішній час, паспорт, за яким нотаріус оформив договір купівлі-продажу не значиться як втрачений або викрадений. Власниця квартири на момент придбання її позивачем була знята з реєстраційного обліку за цією адресою, хоча вона стверджує, що цього не робила. Проте, на момент продажу зареєстрованих осіб у квартирі не було. Той факт, що ріелтори безперешкодно демонстрували квартиру покупцям без обмеження часом, не переховуючись, свідчить про те, що шахраї не очікували появи власниці у квартирі, тому зовсім не переховувалися. Просить відхилити наведені відповідачем аргументи як надумані та необгрунтовані, що зводяться виключно до незгоди із викладеними у позові фактами, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час судових дебатів позовні вимоги визнав та просив позов задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову, суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжити судовий розгляд справи, оскільки у даній справі визнання відповідачем позову суперечить законодавству України, а законні підстави для ухваленні рішення про задоволення позову відсутні. Допитана в судовому засіданні 30 листопада 2020 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона працює ріелтором у агенстві нерухомості «Ексклюзив нерухомості». Квартира, яку придбала позивач знаходилась на той час у загальній базі квартир. [PERSON] , який був також ріелтором, продавав цю квартиру. Їй як потенційний покупець зателефонувала [PERSON] , донька позивача. Цю квартиру вона показувала трьом покупцям. Ціна на квартиру була нижче ринкової на подібні квартири. Ключі від квартири були у [PERSON] . Під час продажу цієї квартири в неї не виникло будь-яких сумнівів щодо прозорості угоди, оскілки з документами був повний порядок і цю квартиру продавав ріелтор. Допитана в судовому засіданні 30 листопада 2020 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є донькою позивача. Вона шукала собі квартиру з метою придбати її. Знайшла квартиру на сервісі олх. Спочатку ціна була 20\~500,00 доларів США. Потім у листопаді ціна змінилася і була 19\~000,00 доларів США. Вона подзвонили за номером телефону у оголошені та домовилася з ріелтором про зустріч та перегляд квартири. Ріелтором виявилася [PERSON] . По словам продавця [PERSON] там ніхто не проживав 6 років. Квартира їй сподобалася. Вони поїхали укладати попередній договір. 27 листопада 2017 року приїхала її матір [PERSON] , оскільки договір оформляли на її ім`я. 29 листопада відбулося укладення договору купівлі-продажу квартири. 02 грудня 2017 року вони разом з матір`ю приїхали до квартири щоб почати там прибиратися. У коридорі познайомилися з сусідкою на прізвище [PERSON] . Та повідомили їй що вони нові власники, однак сусідка здивувалась та сказала, що їй невідомо щоб квартиру хтось продавав. Через декілька хвилин після цього приїхала відповідач [PERSON] та повідомила їм, що це вона власник квартири. Допитаний в судовому засіданні 30 листопада 2020 року в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він працює ріелтором з нерухомості. [PERSON] його рідний брат. В 2017 році йому зателефонувала дівчина з проханням продати квартиру на [ADDRESS] . Квартира була у поганому стані під ремонт. За квартиру дівчина забажала 20\~000,00 доларів США. Ця ціна була трохи нижча від ринкової ціни на такі квартири. Таку ціну вона пояснювала тим, що їй потрібні гроші на операцію для своєї матері. Покупців не було, та він вирішив самостійно її придбати з метою перепродажу. Для придбання квартири він взяв у знайомих грошей в борг. Квартиру перевірив по всім реєстрам, будь-яких заборон та арештів на квартирі не було. Згідно відомостей з реєстрів квартира їй належала з 2009 року. Вони дійшли згоди по ціні і він придбав квартиру, однак оформив її на ім`я свого брата [PERSON] . Після купівлі квартир він виставив її на продажу. Прийшли потенційні покупці, якими виявилися позивач [PERSON] та її донька. Вони придбали квартиру після чого виявилося, що є інші власники, почались довготривалі суди, та кримінальні провадження. Дівчина, яка продала йому квартиру та називалася [PERSON] не одна і та сама людина з відповідачем по даній справі [PERSON] . В паспорті, який вона йому показувала була інша фотокартка. У дівчини що продала йому квартиру були ключі і від тамбура і від самої квартири, будь-яких сумнівів в нього щодо справжності продавця не виникало. Допитаний в судовому засіданні 30 листопада 2020 року в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він проживає у будинку [ADDRESS] , навпроти спірної квартири, яку придбала позивач по справі. [PERSON] там іноді жила. Коробцову [PERSON] він знав ще маленькою дівчиною, оскільки знав та був знайомий з її батьками, які також там проживали. Одного разу [PERSON] попросила його замінити замок у тамбурі на що він погодився та поміняв замок. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 листопада 2017 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6445, згідно якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , та сплатила за нього грошову суму у розмірі 100\~000,00 грн. (а.с. 9). Право приватної власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 29 листопада 2017 року, номер запису про право власності 23639459, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 105580816 від 29 листопада 2017 року (а.с. 10). У пункті 1.6 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири було зазначено, що майно належить продавцю [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., 05 вересня 2017 року за реєстровим № 2064. При цьому, до 05 вересня 2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 2009 року, виданого Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 12 травня 2009 року № 134-09 (а.с. 59), що підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 09 січня 2020 року № 236 (а.с. 54) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 24135168 від 14 жовтня 2009 року (а.с. 60). Отже, судом встановлено, що до 05 вересня 2017 року право приватної власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , з 05 вересня 2017 року за [PERSON] , а з 29 листопада 2017 року за [PERSON] . 11 грудня 2017 року за заявою [PERSON] Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 12017040680002604 щодо заволодіння квартирою [ADDRESS] шахрайським шляхом, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 січня 2018 року (а.с. 106). Крім того, 10 січня 2018 року за заявою [PERSON] Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 12018040680000066 щодо заволодіння квартирою за адресою: [ADDRESS] шахрайським способом, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 березня 2018 року (а.с. 53). [PERSON] також звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерини Юріївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року по справі № 204/8017/17 було відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерини Юріївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна (а.с. 92). З уточненої позовної заяви [PERSON] по справі № 204/8017/17 вбачається, що [PERSON] пред`явлені позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. У вказаній позовній заяві [PERSON] , серед іншого, просить: визнати недійсним з моменту вчинення правочину договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , від 05 вересня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., зареєстрований в реєстрі за № 2064, та укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 93-101). При цьому, у вказаній позовній заяві [PERSON] посилалась на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності з 2009 року, вказану квартиру вона нікому не продавала, у вказаній квартирі вона не проживала, а у травні 2017 року квартиру було пограбовано та викрадено документи, які підтверджують право власності на квартиру. В судовому засіданні 22 грудня 2020 року сторони повідомили суд, що по справі № 204/8017/17 21 грудня 2020 року було ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Повного тексту рішення ще не виготовленого та вона не набрало законної сили. Отже, судом встановлено, що рішення по справі № 204/8017/17 за позовною заявою [PERSON] не набрало законної сили. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року по справі № 204/8017/17 з метою забезпечення позовних вимог [PERSON] було заборонено Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та іншим особам уповноваженим здійснювати дії щодо реєстрації місця проживання та/або зняття з реєстрації вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання та/або зняття з реєстрації будь-яких осіб за адресою: [ADDRESS] (а.с. 102-103). Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду даної справи між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наявний також спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану квартиру, а також щодо витребування даної квартири (№ 204/8017/17), який до теперішнього часу не вирішений, оскільки ухвалене 21 грудня 2020 року рішення по справі законної сили не набрало. З приводу обраного позивачем способу захисту своїх прав та предмета позову суд вважає за потрібне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Звернувшись у серпні 2020 року до суду з даним позовом, [PERSON] просила визнати її добросовісним набувачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З цього приводу слід зазначити наступне. У частині 5 статті 12 ЦК України закріплено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Отже, за змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і може стати підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупної наявності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем, він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути придбане за гроші, тобто повинно бути саме купленим; в) власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором (схову, майнового найму) іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328\~ЦК України). На теперішній час право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , незаконність набуття останньою права власності на вказану квартиру судом до цього часу не встановлена (оскільки рішення не набрало законної сили), а тому враховуючи презумпцію правомірності набуття права власності, станом на дату розгляду даної справи право власності [PERSON] на вищевказану квартиру вважається набутим правомірно. При цьому, суд звертає увагу на те, що\~статтею 16 ЦК України\~не передбачено такого способу захисту як визнання особи добросовісним набувачем. Потрібно звернути увагу на те, що добросовісність набуття це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи, яка підлягає доказуванню. У зв`язку з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання набувача майна добросовісним, оскільки відповідно до ст. 338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ЦПК України під час ухвалення рішення. До того ж, виходячи зі змісту\~статті 330 ЦК, добросовісний набувач набуває право власності на майно і в тому разі, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно з частиною другою\~статті 328 ЦК\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене слід дійти висновку, що питання визнання набувача добросовісним є обставиною, яка потребує доказування під час виндикаційного позову, а саме позову про витребування майна з чужого незаконного володіння. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги про визнання особи добросовісним набувачем - це спосіб захисту, який не може призвести до ефективного захисту прав позивача, оскільки не ґрунтується на законі і не може розглядатися судом сам по собі без врахування інших обставин під час вирішення вимог про витребування майна, у зв`язку з чим відсутні передбачені законом правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи добросовісним набувачем. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~та надані\~сторонами докази,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з помилково обраним нею способом захисту своїх прав, який не зможе призвести до їх ефективного захситу. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , то судові витрати позивача по даній справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 12, 15, 16, 328, 330 ЦК України України,

Outcome: dismissed