Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

26.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття, починаючи з дня подання заяви. Вона зіслалась на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов»язаний це робити та взмозі. Позивач у судове засідання не з»явилась та надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Окрім того, надала до суду уточнену позовну заяву, в якій змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи з дня подання позову. Уточнені позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився та надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Уточнені позовні вимоги визнав та просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання йому зрозумілі. Є здоровою та працездатною особою. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2015 року рішенням Врадіївського районного суду , яке набрало законної сили 19.01.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Батьком вказаної дитини є відповідач. Дитина разом з матір»ю проживає за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Стан здоров»я дитини задовільний, на обліку у лікарів не перебуває. Відповідач є здоровою, працездатною особою, має періодичний заробіток, інших дітей, на утримання яких відповідач сплачує аліменти, немає, тому взмозі сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітніх дітей, тому при прийнятті рішення суд керується ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved