Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

26.07.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, орган з питань опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області 13.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб. 14.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 19.11.2018 року 19.11.2018 року проведене підготовче судове засідання справу призначено до розгляду на 22 січня 2019 року. 22.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву справу призначено до розгляду на 25.03.2019 Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 25.03.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 1999 року по 2015 рік вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання кожен з них мав місце роботи, у них був спільний бюджет. Вона разом виховували свого сина. До осені 2014 року їх сім'є проживала нормально. Відповідач був справжнім батьком своїй дитині, виховував сина , приймав участь у його повсякденному житті. В подальшому їх сумісне життя не склалось. Відповідач залишив її та сина. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року з відповідача стягнені аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 750 грн., щомісячно. За виконавчим листом по даному рішенню було відкрите виконавче провадження АП № 50807383 від 12 квітня 2015 року. Відповідач має заборгованість зі с плати аліментів в сумі 8161.35 грн. Починаючи з 2015 року відповідач проживає в іншому місці. Жодного із покладеного законом на батьків обов'язку не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Дитина перебуває на її повному утриманні. Вона забезпечує участь дитини в гуртках, тренувальних, оздоровчих секціях. В травні місяці поточного року відповідач з'явився за місцем їх проживання. Влаштував сварку з застосування психологічного насилля. І вони з сином вимушені були тимчасово залишити квартиру у якій проживали та проживали у її колеги по роботі. З 2014 року по час звернення до суду у Верхньодніпровському відділенні поліції зареєстровано вісім її звернень з приводу негативної поведінки відповідача. Відповідач постійно їй погрожує фізичною розправою. Пошкоджує речі та обладнання квартири, після її залишення квартири не віддав її особисті речі. Відповідачем демонтована система опалення в квартирі, що має наслідком неможливість проживання в квартирі в зимовий період. Постійні погрози відповідача, які здійснюються в присутності дитини, змушують її з дитиною тимчасово змінювати місце проживання. Така поведінка відповідача негативно впливає на її особисту безпеку, моральний спокій та психологічний стан здоров'я її сина. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично встановлені матеріалами справи. Також позивач пояснила, що починаючи з 2014 року відповідач поводить себе дуже агресивно. Дана агресія в основному направлена на неї з метою змушення залишити їх спільне житлове приміщення. Але всі погрози, психологічний тиск, руйнування меблів у квартирі здійснюється в присутності їх сина. Коли батька немає дитина морально відходить, добре себе почуває, активно спілкується зі своїми друзями. Але коли приїздить батько або в очікуванні його приїзду, дитина замикається. Видно, що хлопчик боїться батька. Дитина намагається змінити свою поведінку, для того, щоб батько не чинив тиску на неї. Тому виконує все те, що батько йому накаже, але без будь-якої зацікавленості. Після останніх візитів відповідача, вона з сином змушена була втікати з квартири та шукати житло, де б вона могла тимчасово проживати із сином. Така поведінка відповідача призвела до того, що їх син постійно задає їй питання: «А коли приїде батько, куди ми будемо тікати наступного разу?». Сварки та насилля в сім'ї призвели до погіршення стану здоров'я її дитини, що мало наслідком необхідність лікування дитини, звернення до психолога з метою відновлення психологічного стану здоров'я дитини. У свою відсутність батько не проявляє будь-яких почуттів до дитини, не цікавиться його життям, успіхами, не приймає участі у його вихованні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому пояснив, що на його думку дана позовна заява подана передчасно. Його довіритель перебуває на заробітках в іншій державі. Тому не має об'єктивної можливості постійно бачитись та приймати участь у вихованні своєї дитини. Відповідач матеріально утримує дитину , а саме сплачує аліменти. Купує дитині необхідне речі, іграшки. Так його довірителем куплено сину велосипед, гідроскутер, значну кількість іграшок, одяг. В останній свій приїзд відповідач влаштував свято з нагоди дня народження дитини. Дане свято відбувалось в спеціальному центрі дитячого дозвілля. З дітьми були клоуни, інші спеціалісти з організації дитячого дозвілля. Його довіритель також був постійно присутнім на даному святі. Робив фотознімки, знімав відео. Дитина охоче з ним спілкувалась і не було будь-яких ознак того, що дитина боїться його довірителя. За даних обставин він вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування верхньодніпровської міської ради в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно наданих суду висновків щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав покладаються на розсуд суду. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, показання свідків, з'ясувавши зміст позовних вимог дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по 2015 рік. Даний факт ні сторонами, ні їх представниками не заперечується В період спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого відповідач записаний батьком дитини. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина посилаючись на те, що відповідач не виконує жодного із покладених на нього законом батьківських обов'язків та займається вихованням сина Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено наступне. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона добре знає сторони так як проживає разом з ними в одному будинку по сусідству. Вона була свідком наступного: вона зі своєю дитиною гуляла в дворі будинку. В цьому ж дворі гуляв і син сторін Гоша. Дитина бавилась та відчувала себе нормально. В цей час приїхав батько [PERSON], дитина побачивши його вся затрусилась, перестала бавитись. Видно було, що дитина боїться. Вона запитала Гошу, що трапилось, на що хлопчик відповів, що приїхав батько і буде ображати матір. В той же вечір в квартирі сторін відбулась сварка, були чутні крики на весь будинок і вона змушена була викликати поліцію. В періоди приїзду батька дитина страждає. Позивач змушена йти з квартири та брати із собою дитину. Але батько настоює на тому, щоб дитина залишалась з ним. І дитина щоб не було сварок залишається з батьком. Але навіть з вигляду видно, що хлопчик пригнічений, не піднімає голову, перестає спілкуватись з друзями та перебуває у постійній напрузі. Батько приїздить приблизно 2 рази на рік і в цей час поведінка дитини змінюється не на краще. З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментам судом встановлено, що починаючи з кінця 2015 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість з аліментів, яка в грудні 2017 року була більша 11000 грн. Потім відповідач почав погашати заборгованість з аліментів та на даний час така заборгованість відсутня. Будь-яких доказів виникнення заборгованості з аліментів та про причини, які спонукали її погасити відповідач суду не надав та свої дії не обґрунтував. Позивачем надані докази то, що в квартирі, де проживає позивач з дитиною було встановлене опалення та проведений його запуск, що підтверджується актом від 06.06.2008 року Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.06.2018 року встановлено, що на час обстеження в квартирі демонтована система опалення ( відсутні батареє) відсутні міжкімнатні двері. Пусте місце на стіні, де раніше був кондиціонер. Знятий системний блок очищення води, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов. Відповідно до наданих суду психологічних висновків встановлено, що хлопчик більш комфортно почуває себе поруч з мамою. В ході бесіди з'ясовано, що хлопчик не хоче бачитись з батьком, який інколи може ображати Гошу. Вдома з мамою, хлопчик почувається добре, спокійно, любить допомагати мамі готувати їжу. Хлопчик з радістю розповів як він з мамою провів зимові канікули. Коли мова заходила про батька у Гоші різко змінювався настрій, він замикався та неохоче йшов на контакт. Відповідно до характеристики зі школи встановлено, що хлопчик має достатній рівень знань . Контроль за навчанням дитини дуже добрий. Дитина регулярно в відвідує школу, виконує домашні завдання. Проте з батьком виникають проблемні ситуації. Батько з сім'єю не проживає, приїздить 2-3 рази на рік. Коли батько приїжджав до міста, поведінка дитини різко змінювалась. [PERSON] ставав пасивним, замкнутим, його нічого не цікавило. Було видно, що дитина боїться зустрічі з батьком. З цього приводу мати зверталась до дитячого психолога. Органи з питань опіки та піклування: Верхньодніпровська міська рада висновку про доцільність, недоцільність, позбавлення відповідача батьківських прав суду не надали. Незважаючи на його зобов'язання судом з цих питань. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації від 24.05.2018 року № 7 вирішено клопотати перед судом у прийнятті об'єктивного рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його сина [PERSON]. [INFO]. Таким чином и опіки та піклування висновку щодо доцільності, недоцільності , позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина - [PERSON]. [INFO], суду не надали, поклавши вирішення даного спору виключно на суд. Оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає встановленим факт порушення прав неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] щодо участі батька у його вихованні виходячи з наступного. Так позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити та оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати Так судом встановлено, що порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що відповідач [PERSON], ухиляється від виконання цих своїх обов'язків та до їх виконання ставиться байдуже. Так як відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що батько проживає окремо від сім'ї та з'являється за місцем проживання дитини лише 2-3 рази на рік. Представник відповідача в судовому засіданні посилається на те, що батько працює в іншій державі, тому об'єктивно позбавлений можливості більш тісного спілкування з дитиною. Проте з наданих відповідачем суду доказів про купівлю дитині іграшок, гідроскутера тощо вбачається, що відповідач є заможною та успішною людиною. Таким чином при сучасних можливостях та способах спілкування, відповідач має можливість налагодити постійне спілкування з дитиною: через мережу Інтернету, в телефонному режимі, навіть шляхом листування і таким чином приймати участь у вихованні дитини. Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач таким чином спілкувався з дитиною чи намагався налагодити способи спілкування з дитиною та бати участь у її вихованні суду не надав. Також судом встановлено, що батько зрідка приїздить за місцем проживання своєї дитини, але доказів того, що батько відвідав школу, поцікавився знаннями дитини, допоміг у виконанні уроків, допоміг у трудовому навчанні суду не надано. Суду надані докази того, що відповідач лише один раз відповідач влаштував дозвілля сина, святкуючи його день народження. Але це відбулось вже після пред'явлення позову про позбавлення відповідача батьківських. Що розцінюється судом, як намагання відповідача створити видимість тісного контакту з дитиною та участі в її вихованні. Також судом встановлено, що між сторонами існують неприязнені відносини. В тому числі і з приводу користування майном, що спільною сумісною власністю. Відповідач намагається будь-яким чином змусити позивачку залишити квартиру в якій проживає вона з сином та з цього приводу влаштовує домашнє насилля та психологічний тиск, що підтверджується довідкою Верхньодніпровського відділення поліції від 09.07.2018 року про чисельні звернення позивача з приводу негативної поведінки відповідача в сім'ї до органів поліції, починаючи з 2014 року. Намагаючись таким чином вирішити питання користування спільним майном відповідач чинячи сварки, скандали в сім'ї, погрожуючи позивачці фізичною розправою байдуже ставиться до того, що при цьому присутній його син, який досить чуттєво реагує на таку поведінку відповідача. Наслідком такої поведінки відповідача стало те, що дитина потребувала спеціального лікування лікаря-невролога та дитині був встановлений діагноз антено-невротичний синдром. Невротичні реакції. Дитині рекомендоване медикаментозне лікування та зазначено, що причинами виникнення розладу здоров'я [PERSON], [INFO] не можна виключати причинно-наслідковий зв'язок з діями батька по відношенню до матері та дитини, що підтверджується повідомленням комунального закладу «Верхньодніпровська районна центральна лікарня» від 11.10.2018 року (а.с. 33). Погіршення психологічного стану дитини в насілдок негативної поведінки в сім'ї батька дитини, підтверджується і наданими суду висновками психолога. Посилання на те що батько турбується про свого сина, умови його проживання та розвитку спростовуються наданими суду доказами. А саме актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що відповідач відключив квартиру від системи опалення, зняв міжкімнатні двері, обладнання квартири, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Таким чином відповідач створив неможливі умови для проживання свого сина у належному відповідачу житловому приміщенні. Доводи відповідача про те, що така ситуація викликана ремонтом в квартирі суд вважає безпідставними, так як на час розгляду справи представник відповідача не надав суду акт обстеження матеріально-побутових умов житлового приміщення, який би свідчив про те, що квартира відремонтована (повність чи частково) та придатна для проживання в будь-яку пору року. Відповідачем надані квитанції щодо придбання дитячих іграшок, одягу, в велосипеду та інше. Але складається враження того, що відповідач навмисне збирав дані чеки з метою доведення своєї участі у матеріальному утримання дитини, так як при звичайних обставинах, такі чеки батьками не збираються і видаються лише за проханням особи, ( так як не є чеками про оплату , проведену через касові апарати). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі будучи благополучною людиною, працює, періодично відвідує свого сина, купує йому іграшки та інші необхідні речі, але належної участі у вихованні сина не приймає. Крім того відповідач чинить негативну поведінку, як до матері дитини так і до самої дитини, яка негативно впливає на психологічний стан дитини. Так, будучи ще малолітнім хлопчиком, син сторін змушений приймати лікування лікаря невролога. Мати дитина змушена звертатись за психологічною допомогою дитині, яка виникає внаслідок відвідин батьком дитини. Забезпечуючи мінімальні матеріальні потреби дитини, батько свою чергу чинить дії спрямовані на позбавлення дитини житла, створюючи неможливі умови для проживання у належній \~ \~ \~ \~ йому квартирі. Виходячи з вищевстановлених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], [INFO]. Дане рішення ухвалюється судом в інтересах малолітньої дитини . Так як суд з урахування поведінки відповідача, яка має наслідком порушення психологічного стану дитини, вважає що таке рішення матиме позитивний результат у долі дитини. Відповідач в свою чергу повинен задуматись над своєю поведінкою, змінити її та змінити своє ставлення як до позивачки так і до дитини та в подальшому не позбавлятиметься можливості відновлення своїх прав по відношенню до сина. Судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина за рішенням суду. Тому підстави для вирішення питання про стягнення з нього аліментів в зв'язку з позбавленням батьківських прав відповідно до ст. 166 СК України - відсутні. \~Відповідно до\~ч.\~ 6\~ ст.\~164\~СК України\~- \~Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. \~ \~ Таким\~ чином\~ рішення\~ суду\~ після\~набрання законної\~сили необхідно\~ направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved