Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

25 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі ? частини заробітків (доходів) щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2014 року, проте в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває позовна заява про розірвання даного шлюбу. Із відповідачем є спільна дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у декретній відпустці до досягнення дитиною трьох років та не працює, її доходу не вистачає, а відповідач - батько дитини, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання не надає, хоча має змогу. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі із 27.12.2014 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається із копії акту від 19.12.2016 року малолітня [PERSON] дійсно проживає разом із матір'ю [PERSON] без реєстрації в [ADDRESS]. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням обставин справи, принципу законності, та те, що позивач не надала до суду доказів наявності у відповідача постійного доходу, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, враховуючи, що позивач не працює та потребує матеріальної допомоги на утримання, а відповідач не спростував, що не в змозі таку допомогу надавати, оскільки на неодноразові повідомлення про дату та місце судового засідання, такі проігнорував та не з'явився, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від чоловіка [PERSON] до досягнення їх спільною дитиною трьох років, розмір якого суд з урахуванням обставин справи та наданих доказів визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2016 року і до досягнення їх спільною дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial