Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

25.09.2012р. до Савранського районного суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди. 20.11.2012р. позивач змінив позовні вимоги залучивши як співвідповідача ТОВ «Агро-Трансфер». На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 26.10.2011р. приблизно о 10 год. 30 хв. по вул. Малярова в смт. Саврань сталось ДТП за участю водія [PERSON] (відповідач-1), який керував автомобілем КАМАЗ д.н. [NUMBER], з причепом ГБК 8527 д.н. [NUMBER], та однокінною гужовою повозкою під керуванням [PERSON]. Власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля КАМАЗ д.н. [NUMBER] з причепом ГБК 8527 д.н. [NUMBER] є [PERSON] (відповідач-2). Особа, яка на відповідній правовій підставі, договору найму транспортного засобу, володіє КАМАЗ д.н. [NUMBER] та причепом ГБК 8527 д.н. [NUMBER] є ТОВ «Агро-Трансфер» (відповідач-3). В результаті ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді травм обох нижніх кінцівок. [PERSON] тривалий час знаходився на лікуванні в м. Київ, на даний час позивачу встановлено 2-гу групу інвалідності від отриманих травм. Позивач вважає винним в ДТП водія - відповідача-1, який не врахував дорожньої обстановки в сільській місцевості, створив аварійну ситуацію, на великій швидкості, об'їжджаючи перешкоду (дефект проїжджої частини дороги) виїхав на зустрічну смугу руху (на зустріч гужовій повозці), що спровокувало та вплинуло на подальшу поведінку коня, який злякавшись почав ухилятись від зустрічного автомобіля, вискочивши вліво на зустрічну смугу, на яку одночасно (після маневру) виїхав автомобіль. В результаті цих дій водія [PERSON] було скоєно ДТП, що призвело до загибелі коня та отримання тяжких тілесних ушкоджень позивачем. Водій [PERSON] допустив порушення ПДР, а саме п. 2.3 п.п. «б»; п. 11.2; п. 12.1; п. 12.3; п. 12.4. В результаті ДТП позивач довгий час знаходився на лікуванні в Савранській ЦРЛ та лікарні в м. Київ, де йому проведено декілька операцій, для того щоб зберегти ноги. До серпня 2012р. ноги [PERSON] були в «Апараті Ілізарова» тому він міг пересуватися тільки за допомогою інвалідної коляски. Позивач вказує на те, що за весь цей час він витримав дуже багато фізичного болю та душевних страждань. В той же час відповідачі не надали позивачу матеріальної допомоги на лікування та навіть не попросили в нього пробачення за причинену шкоду. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, вказавши, що дане ДТП сталося з вини відповідача-1 [PERSON], який порушив вимоги ПДР. Пояснивши, що саме дії водія вантажного автомобіля спровокували поведінку коня, який був запряжений в гужову повозку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], ТОВ «Агро-Трансфер», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі доказів наявних в матеріалах справи (а .с. 101-103; 113-115). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. 26.10.2011р. о 10 год. 30 хв. по вул. Малярова в смт. Саврань навпроти будинку № 57-В сталось зіткнення гужової повозки під керуванням [PERSON] та автомобіля КАМАЗ д.н. [NUMBER] з причепом ГБК д.н. [NUMBER] (а. с. 19). Внаслідок зазначеного ДТП позивачем отримано важкі тілесні ушкодження (а. с. 14-17). [PERSON] вказав на те, що ДТП сталося з вини відповідача-1 [PERSON], який порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3, п. 11.2, п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4 ПДР. Постановою слідчого СВ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області Цибульком Ю.А. закрито кримінальне провадження по факту ДТП, яке мало місце 26.10.2011р. за участю позивача та відповідача-1 (а. кп. 60). Відповідно до зазначеної постанови 26.10.2011р. о 10 год. 30 хв. в смт. Саврань позивач керуючи однокінною гужовою повозкою та рухаючись по вул. Малярова в напрямку вул. Леніна, навпроти будинку № 57 В, в результаті несподіваної агресивної поведінки коня, не справився з керуванням гужової повозки та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем КАМАЗ д.н. [NUMBER] з причепом ГКБ д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача-1, який рухався в зустрічному напрямку. Так згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 6483 від 22.10.2014р. (а. кп. 59), водію автопоїзда КАМАЗ д.н. [NUMBER] з причепом ГКБ д.н. [NUMBER] для забезпечення безпеки руху належно діяти відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР, згідно із якими у випадку виникнення небезпеки для руху він повинен негайно вжити заходів по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій по заданих вихідних даних не мав технічної можливості уникнути наїзду в умовах пригоди. Чим встановлено відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, …, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивачем в судовому засіданні не доведено, неправомірність дій відповідача-1 [PERSON], що спровокували несподівану та агресивну поведінку коня. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про те, що винуватцем у ДТП, що мало місце 26.10.2011р. є позивач, а тому вимога щодо стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди є безпідставною. У відповідності до ч. 4 ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави з урахуванням того, що позивач відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed