Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

24 липня 2017 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 19.08.2006 року по 17.07.2017 року. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу сторонами було отримано у власність земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий № 1222380500:04:001:0120, для будівництва та обслуговування житлового будинку. На земельній ділянці сторонами в період шлюбу було побудовано житловий будинок площею 137,2 кв. м. по вул. Степова, 12а, с. Малоандріївка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Вказане нерухоме майно зареєстроване на [PERSON] Крім того, позивач в поясненнях до позову зазначила, що вона проживає разом з двома дітьми на утримання яких з відповідача стягуються аліменти, однак відповідач не приймає участі в їх утриманні, у звязку із чим допустив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 40\~000 грн. Враховуючи вказані обставини, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, [PERSON] звертається до суду та прохає в порядку поділу спільного майна подружжя припинити право спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку та присадибної земельної ділянки по вул. Степова, 12а, с. Малоандріївка Магдалинівського району Дніпропетровської області. 22 листопада 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про розподіл майна подружжя, визнання права приватної особистої власності на частку майна, визнання грошових коштів спільним боргом подружжя, визнання права спільної часткової власності на майно, набуте у шлюбі. [PERSON] в позові посилається на те, що він маючи намір побудувати спірний житловий будинок, діючи в інтересах сімї, уклав у грудні 2012 року з родичем [PERSON] усний договір про надання в борг 36\~000 доларів США для будівництва житлового будинку, про, що укладена розписка, зобовязуючись повернути усю суму грошового боргу на першу вимогу [PERSON] У звязку із набуттям цих грошових коштів був побудований житловий будинок по вул. Степова, 12а, с. Малоандріївка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка на якій побудовано житловий будинок була набута ним у власність в порядку безоплатної приватизації. 11 березня 2006 року, до укладення шлюбу, [PERSON] було відкрито депозитний рахунок на який внесено кошти в розмірі 30\~000 доларів США. Вказані кошти були ним використані для будівництва спірного житлового будинку. [PERSON] зазначає, що спірний житловий будинок був побудований ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, а присадибна земельна ділянка, яка одержана ним в порядку приватизації є також його приватною особистою власністю. У сторін є боргові зобовязання на суму 36\~000 доларів США перед [PERSON], які виникли внаслідок укладення в інтересах сімї договору позики від 12 грудня 2012 року. Частину боргу в сумі 7\~000 доларів США повернуто, а 29\~000 доларів США не повернуто. На підставі наведеного, [PERSON] звертається до суду та прохає у порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності сторін: визнати грошовий борг у сумі 36\~000 доларів США спільним боргом подружжя; визнати за сторонами право власності на житловий будинок по вул. Степова, 12а, с. Малоандріївка Магдалинівського району Дніпропетровської області по ? частині за кожним; зобовязати [PERSON] сплатити [PERSON] 50 % суми у розмірі 3\~200 грн. обовязкових житлово-комунальних послуг (серпень-листопад 2017 року). У судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Заперечили проти зустрічних позовних вимог, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, є неправдивими та надуманими. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти первісного позову, зазначивши, що будував спірний будинок за власні кошти, та кошти, які йому були надані за договором позики. Земельна ділянка на якій збудований житловий будинок є його особистою приватною власністю, оскільки набута в порядку безоплатної приватизації. [PERSON] вважає, що має право на ? частину спірного домоволодіння. [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав повністю, прохав задовольнити, посилаючись на обставини викладені в зустрічній позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він надавав [PERSON] грошові кошти, згідно розписки. Вказані кошти [PERSON] зобовязався повернути на його першу вимогу. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляну на наступне. Судом встановлено, що 19 серпня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано 17 липня 2017 року (а. с. 4, 102-103). Сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 05 серпня 2013 року (а. с. 5-6). Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Малоандріївка, вул. Степова, 12а, збудовано 27 листопада 2013 року та введено в експлуатацію 09 грудня 2013 року, згідно даних технічного паспорту (а. с. 112-119). Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 січня 2014 року за [PERSON] (а. с. 12). Земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий № 1222380500:04:001:0120, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміщена за адресою: Дніпропетровська область,\~Магдалинівський район,\~с.\~Малоандріївка,\~вул.\~Степова,\~12а,згідно\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯК\~№ 008316\~від 27\~липня 2012\~року,\~виданого на\~підставі рішення\~Олександрівської сільської\~ради від\~03.03.2011\~р.\~№ 30-6/ІV,\~належить [PERSON] (а. с.50). Право власності на вказану земельну ділянку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 січня 2013 року (а. с. 71). Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно розяснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об'єктом\~права спільної\~сумісної власності\~ подружжя,\~ частки\~ майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо \~інше не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~ або\~шлюбним договором. Частиною 4 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верхового\~Суду України\~№ 7\~від 16.04.2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» визначено, що окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК Відповідно до ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч. 3 ст. 372 Цивільного Кодексу. У відповідності\~до п.\~1\~ч.\~1\~ст. 57\~СК України, особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 11 березня 2006 року, [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір на відкриття і обслуговування «Депозитного рахунку, згідно умов п. 3.1 цього договору, вкладник вносить готівкою на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 30\~000 доларів США. Початок дії договору вважається день надходження коштів на депозитний рахунок, відповідно до п. 8 (а. с. 69). Згідно розписки від 12.12.2012 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 36\~000 доларів США, що еквівалентно 287\~748 грн. Вказані кошти отримано для будівництва житла (а. с. 72). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення\~одним із\~подружжя договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що кошти в розмірі 30\~000 доларів США, які знаходилися на депозитному рахунку та кошти отримані за розпискою від 12.12.2012 року в розмірі 36\~000 доларів США були направлені на будівництво спірного житлового будинку. Однак [PERSON] не надано обєктивних, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір позики (розписка) був укладений, саме в інтересах сімї, про що була згода [PERSON], і кошти отримані [PERSON] за розпискою від 12.12.2012 року були використані для будівництва спірного будинку. За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання [PERSON] про те, що спірний житловий будинок був побудований за його власні кошти, а тому є обєктом його особистої приватної власності. Згідно ч.\~2,\~3\~ст.\~70\~СК України,\~при вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім'ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт що домоволодіння з присадибною земельною ділянкою набуто ними в період шлюбу, вказане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо збільшення її частки майна, а саме визнання за нею права власності на 2/3 частини спірних житлового будинку та земельної ділянки, оскільки з нею проживають діти. Розмір аліментів, які одержують діти, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, враховуючи, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.12.2017 року становить 40\~000 грн. (а. с. 108). Позивач допустив істотній борг по сплаті аліментів на утримання дітей, у звязку із чим вони позбавленні в належному матеріальному забезпеченню з боку батька [PERSON] Суд вважає, необґрунтованою вимогу [PERSON] про зобовязання [PERSON] сплатити 50 % від суми 3\~200 грн. за понесені ним витрати за обовязкові житлово-комунальні послуги за серпень-листопад 2017 року, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні вказаної частини позовних вимог. У відповідності\~до ч.\~1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2\~607 грн. 33 коп., у звязку із чим з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial