Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

25 травня 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] сільради, [PERSON], треті особи Третя Кременчуцька дернотконтора, Кременчуцька райдержадміністрація, відділ Держкомзему у Кременчуцькому районі про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлої 31 березня 2001 року [PERSON], видане 23 листопада 2001 року Третьою Кременчуцькою держнотконторою в порядку спадкування за законом на ім'я [PERSON], визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на дві земельні ділянки загальною площею 2,3241 га та 1,0041 га, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та стягнення судових витрат. В обґрунтування позову вказала, що 31 березня 2001 року померла її свекруха [PERSON]. За життя, 21 лютого 1983 року, вона оформила заповіт, яким все своє майно заповідала їй, невістці [PERSON] та своєму сину, а її чоловіку - [PERSON] в рівних долях. Після смерті її чоловіка, за згодою свекрухи в 1984 році будинок був зареєстрований в погосподарській книзі на її ім'я. Цей факт підтверджується довідкою № 182 від 06 квітня 1984 року [PERSON] сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області. Після смерті свекрухи [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина будинку в с. Кривуші, вул. Богдана Хмельницького, 134 Кременчуцького району та дві земельні ділянки, загальною площею 2,3241 га та 1,0041 га, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2011 року за нею визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Кривуші по вул. Богдана Хмельницького, 134, Кременчуцького району. Відповідно до довідки [PERSON] сільради Кременчуцького району № 1406 від 19 квітня 2011 року [PERSON], яка померла 31 березня 2001 року, до дня смерті була зареєстрована, проживала і померла в с. Кривуші, вул. Богдана Хмельницького, 134, Кременчуцького району, де з 1953 року до дня смерті [PERSON] була зареєстрована і вона, [PERSON] При зверненні до Третьої Кременчуцької дернотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлої 31 березня 2001 року [PERSON], вона отримала відмову № 3435/02-14 від 05 листопада 2011 року в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] Додатково було зазначено, що у своїй заяві до Третьої Кременчуцької держнотконтори від 23.01.2001 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] вказала, що крім неї інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину за законом було видано лише на підставі заяви спадкоємця, а не на підставі заповіту, наявність якого нотконтора зобов'язана була перевірити та направити відповідний запит, довідку №1947 від 02 листопада 2011 року [PERSON] сільради Кременчуцького району щодо факту прописки померлої [PERSON] було надано особисто [PERSON] Тому вважає, що свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] було видано помилково та протиправно, так як існує заповіт, який станом на 09.02.2011 року не змінено та не скасовано, відповідно до якого державний нотаріус зобов'язаний був діяти. 21 травня 2013 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] сільради, [PERSON], треті особи Третя Кременчуцька дернотконтора, Кременчуцька райдержадміністрація, відділ Держкомзему у Кременчуцькому районі про скасування державних актів на земельні ділянки, мотивуючі, що свідоцтво про право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] було видано помилково та протиправно, тому просить суд визнати не дійсними видані на підставі недійсного свідоцтва державний акт серія ПЛ №001382 на право власності на земельну ділянку [PERSON]І, загальною площею 1,0041 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільради Кременчуцького району із кадастровим номером 5322483800:06:000:0059, який 10.09.2003 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010354800432, та визнати не дійсним державний акт серія ПЛ №001381 на право власності на земельну ділянку [PERSON] загальною площею 2,3241 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільради Кременчуцького району із кадастровим номером 5322483800:02:000:0191, який 10.09.2003 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 010354800431. Під час розгляду справи ухвалою суду позови [PERSON] обєднані в одне провадження та в звязку з смертю, 24 лютого 2014 року, позивачки [PERSON] її правонаступником визнано [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не зявились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримують в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник на розгляд справи не зявились, повідомлені належним чином, про що свідчить поштові листівки. Надали суду заперечення проти позову, що спадщина після померлої [PERSON] відкрилася в 2001 році на час коли діяв ЦК України в старій редакції з відповідними для цього наслідками. Позивачу [PERSON] було відомо про те, що [PERSON] оформила спадщину за законом на земельну частку (пай) після померлої баби [PERSON] Строк позовної давності для позивачки, якщо вона вважає, що порушено її право почав свій перебіг (для даної позовної заяви) з 10.09.2003 року, тобто з моменту отримання Державного акту про право власності на земельні ділянки, в той же час ніяких конкретних підстав для того, щоб вважати пропуск строку позовної давності з поважних причин не наведено, тому, просила застосувати строк позовної давності. Крім того, просила суд при розгляді справи звернути увагу на те, що законом не передбачено такого способу захисту права як визнання недійсним акту про право власності на земельну ділянку. Наведені в позові ст.215-216 ЦК України регулюють порядок визнання недійсними правочинів, а не актів про право власності, які за своєю юридичною природою не є правочинами, а тому розповсюджувати на них загальні наслідки недійсності правочину також жодних підстав не має. Тому, для того щоб визнати недійсним акт необхідно визнати незаконною підставу для його видачі. З поданого позову та доданих до нього матеріалів взагалі не вбачається , що акти видані на підставі якогось визнаного незаконним чи скасованого рішення. В справі самі копії актів також відсутні. Також питання щодо актів повинно вирішуватись в нотаріальному, а не судовому порядку. За таких підстав, окрім строків позовної давності, відсутні і матеріально-правові підстави для визнання актів недійсними, тому просила в позові відмовити повністю. Представник відповідача [PERSON] сільради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Від представників третіх осіб Третьої Кременчуцької держнотконтори та Відділу держземагенства у Кременчуцькому районі надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутність, покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Кременчуцької райдержадміністрації в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштова листівка. Суд, вивчивши матеріли справи зясував наступне. 31 березня 2001 року померла [PERSON], яка приходилася для позивача [PERSON] свекрухою, а для відповідача [PERSON] бабою. Позивач доводиться відповідачу матір'ю. За життя, 21 лютого 1983 року, [PERSON] оформила заповіт, яким все своє майно заповідала своєму сину - [PERSON] та невістці [PERSON] в рівних долях. Вказаний заповіт станом на день смерті [PERSON] - 31.03.2001 року, не було змінено і не скасовано. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року було встановлено факт, що вказаний заповіт був складений на ім'я позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина вказаного будинку та земельна частка (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектарів, що перебували у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Дніпро» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0115817. Рішенням Кременчуцького райсуду від 17 серпня 2011 року за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок в с. Кривуші вул. Б.Хмельницького, 134 Кременчуцького району. Відповідачу [PERSON] по її заяві 23 листопада 2001 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької держнотконтори, на підставі ст. 529 ЦК України, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого внучка [PERSON] успадкувала після [PERSON] право на земельну частку (пай), який перебував у колективній власності КСП «Дніпро» Кременчуцького району, розміром 3,48 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 23 731 гривень. 10.09.2003 року, відповідачка [PERSON] на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом отримано: 1. Державний акт серія ПЛ №001382 на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0041 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із кадастровим номером 5322483800:06:000:0059, який в цей же день зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010354800432; 2. Державний акт серія ПЛ №001381 на право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3241 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із кадастровим номером 5322483800:02:000:0191, який 10.09.2003 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010354800431. Однак викладена [PERSON] інформація у заяві від 23 листопада 2001 року до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, що крім неї, інших спадкоємців немає, не відповідає дійсності. Так, подана до нотаріальної контори довідка [PERSON] сільради від 02.11.2001 року про реєстрацію місця проживання і смерть спадкодавця [PERSON], взагалі не містила відомостей хто ще проживав в цьому будинку разом зі спадкодавцем до дня її смерті. Натомість, згідно довідки [PERSON] сільради від 19.04.2011 року у будинку №134, по вулиці Б.Хмельницького, в селі Кривуші, Кременчуцького району з 1953 року і до дня смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрована [PERSON] Згідно ч.ч.1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки у складеному заповідачем [PERSON] заповіті викладена її воля та особисте розпорядження щодо належного їй всього майна (у тому числі права на земельну частку (пай)) на користь сина та невістки, то за таких обставин видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] суперечить вимогам закону. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За наявності заповіту та встановлених судом обставин відповідачка не мала права на спадкування за законом, тому суд визнає недійсним та скасовує свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] В свою чергу державні акти серія ПЛ №001382 та серія ПЛ №001381, видані на підставі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON], яке суперечить вимогам закону, тому повинні бути визнані недійсними. Твердження відповідачки [PERSON] та її представника, що позивачкою пропущено строк позовної давності та не додано доказів щодо поважності причин пропущення строку позовної даності, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Позивач [PERSON] не пропустила встановлений законом строк для звернення до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки дізналася про порушення свого права при зверненні до нотаріуса в 2011 році. Ця обставина підтверджується листом нотаріуса на ім'я [PERSON] від 05 листопада 2011 року, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлої [PERSON] немає можливості, оскільки свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON]та заповіт про право на спадщину нотаріусу не надавався. Позивач [PERSON] 06 квітня 2011 року, та її правонаступник [PERSON] 29 березня 2011 року подали до нотаріуса заяви про те, що їм відомо, що свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) одержала онука померлої, [PERSON] Вони заперечень не мають, в суд з цього приводу звертатися не будуть. Однак у заявах конкретна дата їх обізнаності про отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не вказана. Тому суд виходить з дати подання позивачкою такої заяви, тобто з 06 квітня 2011 року, та враховую, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Також заперечення відповідачки [PERSON], що акти права власності за своєю юридичною природою не є правочинами, є помилковим . Під правочином розуміють дії громадян та юридичних осіб, спрямовані на встановлення, зміну, припинення цивільних прав або обовязків. Правочином визнається така дія, яка не лише була спрямована на результат, а й призвела до встановлення, зміни чи припинення цивільних прав або обовязків. За своєю юридичною природою акт про право власності також призводить до встановлення цивільних прав, а тому являється правочином. Відповідно до чинного законодавства України порядок визнання недійсними правочинів регулюються ст.ст. 215-216 ЦК України, тобто підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання судом права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, суд враховує, що позивачка [PERSON] померла 24 лютого 2014 року, тому питання про спадкування її правонаступником [PERSON] повинно вирішуватися відповідно до книги шостої ЦК України в нотаріальному порядку, тому ці вимоги не підлягають до задоволення. Таким чином позов [PERSON], який підтриманий її правонаступником [PERSON] суд задовольняє частково, в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), державних актів серія ПЛ №001382 та серія ПЛ №001381 право власності на земельні ділянки, видані на ім'я [PERSON] після померлої 31 березня 2001 року [PERSON], в іншій частині позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial