overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2007 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Крім того, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та участі у її вихованні не приймає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, так як він шлюб розривати не бажає та піклується про свою доньку. Суд, заслухавши думку [PERSON], [PERSON], вивчивши дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 28.07.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 09.01.2008 року, серії [NUMBER], актовий запис №03 (а.с.5). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Як встановлено в судовому засіданні шлюбні відносини сторони не підтримують з березня 2013 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач щодо розірвання шлюбу заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги та перестав піклуватися про доньку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання з посиланням на вимоги ст.84 СК України, мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини. Подружжя проживає окремо, позивачка має скрутне фінансове становище, втім відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 12 квітня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне Харук) [PERSON], [INFO] (а.с.4). [PERSON] народилася 22 лютого 2009 року, [PERSON] та [PERSON] народилися 02 лютого 2011 року, [PERSON] народилася 16 червня 2014 року, в свідоцтві про народження яки батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-10). Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття та стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років та відмовляє в частині стягнення додаткових витрат, так як позивачем не надано підтверджуючись доказів, які саме додаткові витрати необхідні на дітей, чим позивачем не виконано вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення таких осіб від доказування.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною відповідачем по справі 20 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з відповідачкою і на утримання якого він, позивач, сплачує аліменти за судовим рішенням. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя, постійно виникали якісь непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Близько року позивач з відповідачкою не проживають разом. Можливості та бажання зберегти сімю немає. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим, із позовом до суду про розірвання шлюбу він звернувся, щоб запобігти загостренню і так напруженої ситуації в їх сімї. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити (а.с.11,14). У судове засідання відповідач надала письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить справу розглянути в її відсутність, після розірвання шлюбу просить залишить шлюбне прізвище Бондар (а.с.12-13,15). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського управління юстиції у Запорізькій області 20 жовтня 2007 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.6), який проживає з відповідачкою у справі З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згоден. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає,що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них і інтересам їх малолітнього сина, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідач бувша дружина її сина [PERSON], яка проживала з ним у шлюбі з 2008 по 2013 рік, зареєстрована в належному позивачу на праві власності будинку № 32, розташованому по вул. Підгірна в м. Нова Одеса Миколаївської області. Зазначила, що до розірвання шлюбу, а саме у січні 2012 р. відповідач виселилася з будинку і до цього часу не зявляється. Реєстрація її в належному їй будинку змушує сплачувати за неї комунальні послуги. З посиланням на ці обставини та стверджуючи, що відповідач як бувший член сімї не проживає у будинку більше одного року просить визнати її такою, що втратила право користування в ньому. У судовому засіданні позивач [PERSON] цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Позивач не заперечувала проти постановлення рішення у заочному порядку . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач є власником житлового будинку № 32, розташованого по вул. Підгірна в м. Нова Одеса Миколаївської області. У 2008 році син позивача [PERSON] та [PERSON], тобто відповідач, зареєстрували між собою шлюб, який розірвали у судовому порядку 28 жовтня 2013 р. З моменту реєстрації шлюбу відповідач за згодою позивача була зареєстрована у спірному будинку. Судом зясовано, що відповідач не проживає у будинку з січня 2012 року. Викладене підтверджується як змістом довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради, та ї Актом обстеження по факту проживання, складеного працівниками комунального підприємства «Правопорядок». Отже на час звернення позивача до суду з цими вимогами до відповідача, остання не проживає у спірному будинку більше року. Позивач суду пояснила, що саме відповідач у січні 2012 р. покинула сімю та виїхала на територію Росії, де постійно проживає до цього часу. З цього часу замки в дверях будинку не змінювала, але відповідач жодного разу до будинку не зявлялася. Речі свої вивезла. Наведене свідчить про наявність у суду правових підстав щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим будинком з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України. За правилами статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати повязані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 січня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 січня 2010 року, актовий запис № 35 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають сина Єгора, [INFO] (а/с 10). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

24 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 1989 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з 2010року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

24 вересня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2003 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO], спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з червня 2015 року , шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із вказаними вище підставами просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти позовних вимог не заперечував. Суд, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відділом реєстрації актів громадянського стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області 05 квітня 2003 р. був зареєстрований шлюб між сторонами, про що було внесено відповідний актовий запис № 14 (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що з червня 2015 року позивачка з відповідачем жодних сімейних стосунків не підтримують, не ведедуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

24 вересня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши що 14 лютого 2014 року між КС «Можливість» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 84, відповідно до якого останній надано кредитні кошти в розмірі 10000 грн. строком користування на 12 місяців, тобто до 14 лютого 2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконала. У звязку з цим станом на 24 вересня 2015 року заборгованість відповідачки за договором кредиту складає 35645,68 грн., з яких 7055,09 грн. - основного боргу, 299,68 грн. - відсотків, 28290,91 грн. - додаткових процентів. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 35645,68 грн., а також судовий збір у розмірі 1218 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором та постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, та з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 84 від 14 лютого 2014 року у розмірі 35645,68 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

24 вересня 2015 року, судом було винесено рішення за номером 220/1524/15-ц, номер (провадження 2/220/548/15), за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину, на термін її навчання. Позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину, на термін її навчання, вказаним рішенням - задоволено. Стягнено щомісяця, починаючи з 14 вересня 2015 р., до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, з [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], адреса: [ADDRESS], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Але в рішенні судом не вирішено питання про судові витрати. Тому суд, згідно п.4, ч.1, ст. 220 ЦПК України, виносить додаткове рішення про вирішення питання судових витрат, а саме покладає сплату судових витрат на відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду даного питання. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] ІлькаЛіане (далі відповідач) про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Крім цього, після року після укладання шлюбу відповідач поїхала до Німеччини, а позивач залишився проживати в Україні. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. Спільне господарство позивач та відповідач не ведуть близько 20 років. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, при цьому 27.11.2018 подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] ІлькаЛіане у судове засідання не зявилася, при цьому 27.11.2018 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. \~ \~ \~ \~19\~червня 1996\~року сторони\~уклали шлюб(а. с. 5). \~ \~ \~ \~Через протилежні погляди на шлюб і сім'ю, позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство ними не ведеться вже близько 20 років. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а також інтересам їхньої малолітньої дитини. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.\~1\~ст.\~141,\~ч.\~1ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного\~бюджету 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову,\~а такожстягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved