Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

26.05.2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки від площі 0,1 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], який за життя склав на ім'я позивача заповіт від 10.07.2012 року, зареєстрований в реєстрі за №3-1102 та після смерті якого відкрилася спадщина. Посилається, що вона звернулася до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно померлого [PERSON], проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду свої письмові заперечення та просив розглядати справу у відсутності його представника. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, які не з'явилися, згідно поданих заяв та на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON], який був посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. 10.07.2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 3-1102 (а.с.8). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на ? частину земельної ділянки від площі 0,1 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.63-92). З матеріалів справи вбачається, що право власності [PERSON] на ? частину земельної ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 04 липня 2000 року, який видано померлому [PERSON] на підставі Рішення Київської міської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування жилих будинків і господарських будівель» від 08.07.1999 року №353/454 (а.с.15-16, 29-32). Також матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після смерті [PERSON] Підставою відмови стало те, що у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.17). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З поданих матеріалів справи вбачається, що позивач належить до спадкоємців за заповітом. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], загальна площа 0,1000 га, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved