Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

24.09.2019 року представник позивача Фацул М.В. звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 26259018555853 від 24.03.2014 року в розмірі 77856,56 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування вказує, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, в зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2019 року складає 77856,56 грн., з яких 6532,38 грн. - заборгованість за кредитом; 10893,99 - заборгованість за процентами; 60430,19 грн. - штрафні санкції. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 04.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу 12.10.2019 року рекомендованим повідомленням. 29.10.2019 року представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог. Вказує, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки за період з 24.05.2017 року по 24.05.2018 року вже проводиться стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за №5045 від 06.06.2018 року, проте в ньому взагалі відсутня заборгованість за штрафними санкціями. На думку представника відповідача, наявність виконавчого напису про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, припиняє правовідносини сторін кредитного договору, звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.562, 599 ЦК України. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що містяться у постановах від 28.03.2018 року (справа №14-10цс18) та від 04.07.2018 року (справа №14-154цс18), вважає, що АТ «ПУМБ» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася не сплаченою, також сплати процентів, належних йому на підставі ст.1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у червні 2018 року до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з відповідача заборгованості за даним кредитним договором, який на даний час перебуває на виконанні у приватного виконавця. Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, з чим погодився приватний нотаріус. Стверджує, що 24.03.2014 року [PERSON] було підписано лише пропозицію укласти договір (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал», але в подальшому кредитний договір банк з відповідачем не укладав, остання не отримувала кредит в розмірі 17426,37 грн. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем будь-яких грошових коштів. Представник відповідача вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, на що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 року у справі №315/353/17. Єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12). Крім того, перелік розрахункових документів міститься в ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». У відповідності до ст.14 вказаного Закону банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу, в іншому випадку ризик збитків від здійснення таких операції несе банк. Звернув увагу, що відповідно до ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутність обов`язкових істотних умов кредитного договору впливають на можливість виконання сторонами договору. Крім того, необхідна для свідомого вибору інформація надана у нечіткий, не зрозумілий або двозначний спосіб, тому такі дії розцінюються як нечесна підприємницька практика, що є підставою для визнання правочинів недійсними в порядку ст.215 ЦК України. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку учасники справи не скористалися. Ухвалою суду від 08.11.2019 року розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, проте сторони жодного разу не з`явилися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.03.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено Договір карткового рахунку (оферти) № [NUMBER] , згідно до умов якого на ім`я відповідача відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку міжнародної платіжної системи Master Card зі встановленим лімітом Овердрафту 8000 грн., строк користування яким 36 місяців. (п.2.1 Договору) П.п.2.5-2.7 Договору передбачає розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за Овердрафтом 2%, процентну ставку за користування Овердрафтом в розмірі 24% річних. При цьому відповідач підтвердила, що в день подання до банку пропозиції ознайомлена з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, Правил користування платіжними картками банку щодо відкриття карткового рахунку, про що свідчить її підпис. Згідно доданих до Договору карткового рахунку Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, підписаних відповідачем, надання кредиту здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з дати акцепту пропозиції банку. (п.3.5 Договору) Відповідно до п.4.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, розраховані, виходячи з процентної ставки, передбачені Договором від неповерненої суми кредиту. При цьому у випадку порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, передбачених графіком платежів, нарахування та сплата процентів на суму такої простроченої заборгованості за основною сумою кредиту здійснюється за процентною ставкою 0,01% річних. Позичальник зобов`язався щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти шляхом безготівково перерахування у відповідних сумах на рахунок банку або поточний рахунок позичальника. У разі прострочення встановлених кредитним договором терміну погашення частини кредиту та/або сплати процентів більше ніж на 1 місяць банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту та відповідно сплатити проценти, комісію тощо, а позичальник зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором. (п.8.1 Договору) Крім того, позичальник зобов`язується на вимогу банку в порядку ст.625 ЦК України сплатити 20% річних від суми простроченої заборгованості за кредитним договором. 19.07.2019 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Тип товариства з публічного на акціонерне змінено відповідно до Статуту в редакції від 21.12.2018 року. Згідно письмової вимоги (повідомлення) №797 від 13.04.2018 року, позивач повідомив [PERSON] про заборгованість перед банком за кредитним договором станом на 13.04.2018 року в розмірі 18957,56 грн. та пред`явив вимогу - негайно погасити заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 18957,56 грн. в строк до 20.04.2018 року. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку за [PERSON] значиться заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2019 року в сумі 77856,56 грн., з яких 6532,38 грн. - заборгованість за кредитом; 10893,99 - заборгованість за процентами; 60430,19 грн. - штрафні санкції, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст. 610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ст.104 ЦК України передбачено припинення юридичної особи в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Порядок нарахування процентів за кредитним договором передбачено ст.1056-1 ЦК України. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень, зокрема, не надано власний розрахунок заборгованості за кредитом. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Отже, виконавчий напис не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум в порядку ст.625 ЦК України. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved