Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

25 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому вказує, що 11 червня 2008 року відкрите акціонерне товариство «БТА БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «БТА БАНК», та [PERSON] уклали кредитний договір № 015/020/08-22-4, відповідно до якого банк надав позичальнику [PERSON] у строкове платне користування грошові кошти в розмірі 25000 грн. строком кредитування починаючи з 11 червня 2008 р. по 11 червня 2009 р. включно. В свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно повернути кредит та сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 35,0% річних, а також виконувати належним чином інші умови кредитного договору. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору кредитні кошти, згідно заяви позичальника від 11.06.2008 року були у повному обсязі видані їй через касу банку, що підтверджується заявою про видачу готівки № 3081 від 11.06.2008 року. З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 015/020/08-22-4. В порушення умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, позичальник не виконувала взяті на себе зобов'язання, не здійснювала своєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним, не сплачувала пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2011 року позов задоволено, на підставі вказаного рішення видано виконавчі листи № 2-704/2011 про стягнення заборгованості, що виникла станом на 19.12.2010 року в загальному розмірі 39054,43 грн. Станом на 15.10.2013 року вищевказане рішення суду не виконано. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.10.2013 р. загальна сума заборгованості відповідача по процентам та штрафним санкціям за кредитним договором збільшилась та складає 97124,56 грн., яка включає: - прострочену заборгованість за сплатою відсотків в розмірі 21323,37 грн., - інфляційні витрати за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1955,08 грн., - 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків - 2703,85 грн., - пеню, нараховану за несвоєчасне погашення відсотків - 71142,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «БТА БАНК», а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмові клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справа розглянута без його участі на підставі наявних в ній доказів. Відповідач 1 у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, викликана в суд через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 01.03.2014 року № 40 (а.с. 71-72). Відповідач 2 у судове засідання повторно не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48, 60, 67). Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідачів 1, 2 в заочному порядку, проти чого не заперечує представник позивача в письмових клопотаннях (а.с. 45, 49, 52, 56, 70). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, поскільки матеріалами справи встановлено, що 11 червня 2008 року відкрите акціонерне товариство «БТА БАНК», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «БТА БАНК», та [PERSON] уклали кредитний договір № 015/020/08-22-4, відповідно до якого банк надав позичальнику [PERSON] у строкове платне користування грошові кошти в розмірі 25000 грн. строком кредитування починаючи з 11 червня 2008 р. по 11 червня 2009 р. включно. В свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно повернути кредит та сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 35,0% річних, а також виконувати належним чином інші умови кредитного договору ( а.с.8-11). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору кредитні кошти, згідно заяви позичальника від 11.06.2008 року були у повному обсязі видані її через касу банку, що підтверджується заявою про видачу готівки № 3081 від 11.06.2008 року (а.с.12-13). З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 015/020/08-22-4 (а.с.14-15). В порушення умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, позичальник не виконувала взяті на себе зобов'язання, не здійснювала своєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним, не сплачувала пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2011 року (а.с.16) позов задоволено, на підставі вказаного рішення видано виконавчі листи № 2-704/2011 про стягнення заборгованості, що виникла станом на 19.12.2010 року в загальному розмірі 39054,43 грн (а.с.17-20). Станом на 15.10.2013 року вищевказане рішення суду не виконано. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.10.2013 р. (а.с.2 1-30) загальна сума заборгованості відповідача по процентам та штрафним санкціям за кредитним договором збільшилась та складає 97124,56 грн., яка включає: - прострочену заборгованість за сплатою відсотків в розмірі 21323,37 грн., - інфляційні витрати за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1955,08 грн., - 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків - 2703,85 грн., - пеню, нараховану за несвоєчасне погашення відсотків - 71142,26 грн. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до п.1.3, 1.4 Договору поруки та ст..554 ЦК України відповідальність поручителя і позичальника є солідарною і поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Доказів того, що кредит виплачений у матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачами, а отже, оскільки відповідачем 1 [PERSON] не були виконані зобов'язання, встановлені кредитним договором та рішенням суду, позивач має право солідарно вимагати від відповідачів сплати донарахованих процентів та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором та законом. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 972,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача.

Outcome: approved