overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною внаслідок психічного захворювання та призначення опікуна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її дочка є інвалідом загального захворювання І групи Б, хворіє психічним захворюванням, внаслідок чого вона не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявник вважає, що за станом здоров'я не має можливості здійснювати догляд до донькою, спільно з ними проживає її племінниця, донька рідної сестри [PERSON], [INFO], яка фактично доглядає за нами, не працює та постійно опікується донькою та бажає юридично оформити обов'язки та права опікуна. Тому заявник просить суд визнати її доньку [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] її опікуном. До проведення судового засідання заявник [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності. Представник органу опіки та піклування [PERSON] не заперечила щодо задоволення заяви та заявила клопотання про призначення опікуном [PERSON] над двоюрідною сестрою [PERSON] Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Об'єктивність вимог [PERSON] стверджуються матеріалами справи в їх сукупності: копіями паспортів (а.с.3-5), копією довідки ЛТЕК (а.с.6), копією виписки із акту огляду МСЕК (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №261 судово-психіатричної первинної одноосібної амбулаторної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 22.11.2016 року (а.с.44-45) в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання у формі простої безперервної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим та когнітивним зниженням, у неї наявний психічний розлад, який має хронічний стійкий характер, внаслідок чого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином з досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд визнає її недієздатною. Згідно висновку опікунської ради Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету №403 від 15.09.2016 року про можливість призначення [PERSON] опікуном відносно недієздатної [PERSON] виконавчий комітет як орган опіки та піклування рекомендує призначити [PERSON] опікуном над двоюрідною сестрою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 28 квітня 2000 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 154. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 154 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про місце проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2001 року виконкомом Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати зареєстрований між ними шлюб. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, зазначивши, що на протязі двох років не підтримує подружні стосунки з відповідачкою, яка фактично має іншу сімю. На примирення не згоден. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2001 року виконкомом Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 13. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 052654. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФП № 052654 та №1247179. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те що, 22 травня 2013 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було визнано недієздатним брата заявника [PERSON], [INFO] та призначено опікуном його матір [PERSON], [INFO]. На даний час матір є похилого віку і не взмозі доглядати брата, в зв»язку з чим виникла потреба встановлення над ним опіки та призначення опікуна, яким слід призначити заявника. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, зіславшись на ті ж обставини, що і в заяві , проосить її задовільнити. Представник виконкому Вапнярської селищної ради, [PERSON] заяву визнав, не заперечує проти її задоволення . \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення заявника, представника Вапнярської селищної ради, дослідивши матеріали справи, суд уважає заяву обгрунтованою, яка підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON], [INFO] визнано недієздатним та призначено опікуном [PERSON] , [INFO]. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Як убачається з рішення №82 виконавчого комітету Вапнярської селищної ради від 16 червня 2016 року, вирішено вважати доцільним призначити гр.[PERSON], [INFO] опікуном відносно його брата [PERSON], [INFO] . За таких обставинах суд уважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, яка підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні добутими доказами встановлено, що в звязку з хворобою [PERSON], який є інвалідом І групи з дитинства, постійно потребує догляду і нагляду необхідно призначити\~ його опікуном\~брата [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Нововолинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 26 вересня 2009 року померла його рідна тітка [PERSON] та відкрилася спадщина на її майно, зокрема на належну їй на праві спільної сумісної власності частку квартири, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 7/16 в м.Нововолинську Волинської області. Позивач зазначає, що спадкодавець [PERSON] була співвласником даної квартири. Позивач вказує, що на день відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, не зміг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті тітки, оскільки із запізненням дізнався про існування правовстановлюючого документа на житлову квартиру та відкриття спадщини на частку його тітки у даному нерухомому майні, яку він бажає успадкувати, вважає, що прийняв спадщину оскільки часто відвідував тітку, допомагав у веденні домашнього господарства. Вважає причини пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийнятття спадшини за законом поважними. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 26 вересня 2009 року після смерті його рідної тітки [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його імені по довіреності діє його представник [PERSON], який до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Нововолинської міської ради до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просить розглянути справу без участі представника відповідача, Нововолинська міська рада не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] до Нововолинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, суд позов задовольняє. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкодаємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 19 липня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 392. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 липня 1997 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 392. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] За вищевказаною адресою також зареєстрована відповідач, але фактично з весни 2015 року в зазначеному будинку не проживала та не з'являється у зв'язку з виїздом за межі України. У позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання булиа повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградськго міського нотаріального округу Іщиком М.В. зареєстрованого за р.№ [NUMBER], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73520274 від 21 листопада 2016 року. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довідкою виданою квартальним комітетом № 23 м. Павлоград від 25 липня 2016 року. Відповідно до акту від 25 липня 2016 року, який складено та підписаного головою квартального комітету № 43 та сусідами, [PERSON] (будинок [NUMBER]), [PERSON] (будинок [NUMBER]), [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з весни 2015 року. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 22 серпня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 752. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 22 серпня 2009 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 752. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

25 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 11 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 227. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище - [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначив в заяві, що сімейні відносини з дружиною були припинені, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, непорозуміння, він та дружина тривалий час не проживають спільно, не ведуть сумісне господарство, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін.. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 227. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй присвоєне у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved