Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

24 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача. У позові зазначено, що відповідно до рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04 березня 2013 року батька дитини - [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Рішенням цього ж суду від 11 квітня 2013 року матір дитини - відповідача [PERSON] визнано недієздатною. Розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 квітня 2013 року №242 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] та визначено місце проживання останнього разом із опікуном. Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина, [PERSON], як опікун над малолітнім, змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] у письмовій заяві повідомила судові про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без її участі (а.с.25). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] та її законний представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили (а.с.13,20,26,27). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04 березня 2013 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] (а.с.9-10). Рішеннями Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2013 року та 10 липня 2013 року [PERSON] визнано недієздатною і призначено її опікуном [PERSON] (а.с.7-8,20). Частиною першою статті 243 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно ч.4 ст.249 СК України цивільні права та обов'язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України ( далі - ЦК України). Статтею 67 ЦК України встановлено, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 квітня 2013 року №242 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] та визначено місце проживання останнього разом із опікуном (а.с.3,6,11). За час проживання малолітнього [PERSON] в сім'ї опікуна [PERSON] відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч.2 ст.15 СК України майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Відповідно до положень ч.1 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси недієздатних фізичних осіб захищають у суді опікуни, визначені законом. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що у зв'язку з визнанням особи недієздатною її сімейні обов'язки майнового характеру не припиняються, а тому в силу ч.2 ст.30 ЦПК України така особа може виступати стороною у цивільному процесі в якості відповідача, маючи за законом законного представника, яким є опікун, та який може виконувати майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок. Відповідач [PERSON] не довела факт належного виконання свого обов'язку утримувати дитину - сина [PERSON] до його повноліття, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своєї малолітньої дитини, опікуном над якою є позивач [PERSON], в той час як закон покладає на відповідача обов'язок щодо утримання дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved