Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

26.06.2018 р. до Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] Альмонтасера, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] Альмонтасера на його користь суму матеріальної шкоди в порядку регрессу в розмірі 26474,29 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, 08.10.2016 року близько 01 год. 55 хв. [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по пров. Банному, 1 в м.Харкові не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Мазда» СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.12.2016 року по справі №646/11853/16-п [PERSON] визнано особою, винною в настанні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На виконання своїх зобовязань, після аналізу всіх наданих документів Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 26474,29 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 13.10.2016 р. та Звіту №18-D/25/0 від 29.11.2016 р. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №ID-92843 від 13.04.2017 р. 01.09.2017 р. на адресу відповідача було направлено регресну вимогу про досудове врегулювання спору, однак відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, тому ТДВ СК «Альфа- Гарант» вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова\~\~від 02.07.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з*явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано.\~Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 08.10.2016 року близько 01 год. 55 хв. водій [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по пров. Банному, 1 в м.Харкові не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Мазда» СХ-7, державний номерний знак [NUMBER], чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив п.13.1 та п.2.5 ПДР України. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.12.2016 року по справі №646/11853/16-п [PERSON] визнано особою, винною в настанні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1.6.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву, як того вимагає\~ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Відповідно до\~ст..11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є\~Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до ТОВ «Всеукраїнська Експертна Компанія «Сова», яка 29.11.2016 р. надала звіт №18- D/25/0 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин. Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріальних збитків склала 26474,29 грн. Згідно платіжного доручення № ID-92843 від 13.04.2017 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої\~ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «[PERSON] -Гарант» здійснило виплату відшкодування у розмірі 26474,29 грн. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у ТДВ СК «[PERSON] -Гарант» виникло право зворотної вимоги до відповідача. 01.09.2016 р. ТДВ СК «[PERSON] -Гарант» зверталося до відповідача з регресною вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди, але сума відшкодування сплачена не була. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн..\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved