Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

26.01.2021 року в провадження Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 13.01.2021 року, якою задоволено частково апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», скасовано рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 23.07.2020 року та направлено справу для розгляду до Гуляйпільського районного суду Запорізької області за встановленою підсудністю. В обґрунтування своїх позовних вимог, які було уточнено 07.04.2020 року, позивачем зазначено, що він працює головним механіком в структурному підрозділі «Пологівське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», між ним та відповідачем була укладена угода, за якою він зобов`язався виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов`язується виплачувати заробітну плату та забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи. Далі в позові зазначив, що він обраний до виборного органу Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Пологівського локомотивного депо (ППО ВПЗУ ПЛД) та зазначив, що ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» і ч. 2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, та ч. 3 цього Закону за наявності згоди вищестоячого органу профспілки, до складу якого входить профспілкова організація цього підприємства, установи, організації. Як слідує далі з позову, 24.03.2020 року відповідно до наказу №10/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника депо» йому оголошено догану, з якою він не згоден, оскільки 19.03.2020 року відповідач отримав обґрунтовану відмову від ППО ВПЗУ ПЛД у наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , який є заступником голови профспілки. До Територіальної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників «Придніпровської залізниці» станом на 24.03.2020 року листи від відповідача з проханням надати згоду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не надходили. Позивачем у позові зазначено, що за таких обставин, відповідач не мав права на притягнення його до дисциплінарної відповідальності без згоди виборного органу профспілки. Окрім того, однією з підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є Протокол оперативного розбору від 27.02.2020 року, який підписаний лише головою комісії. Проте, відповідно до п. 4.42 Інструкції з діловодства в Державній адміністрації залізничного транспорту України, затвердженої Наказом Укрзалізниці №400-Ц від 07 листопада 2012 року, протокол підписується головуючим на засіданні колегіального органу та секретарем. Більше того, в оскаржуваному наказі зазначена причина притягнення до дисциплінарної відповідальності, однак, не конкретизовано, коли саме мав місце факт відсутності контролю за справний стан і безпечну й економічну експлуатацію обладнання теплових установок та мереж депо з боку [PERSON] . Таким чином, оскаржуваний наказ не відповідає вимогам законодавства. Прохав скасувати наказ №10с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника депо». 26.05.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що AT «Укрзалізниця» вважає позовні вимоги безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем було порушено п. 2.17.2, п.2.18.1, п. 2.18.4, п.2.32 його посадової інструкції, що, у свою чергу, було відображено в акті перевірки, яка проводилася у період з 21 січня 2020 року по 23 січня 2020 року. Тому відповідач вважає необґрунтованими твердження позивача про відсутність дати, коли мав місце факт відсутності контролю з його боку. Крім того, у відзиві зазначено про те, що представник власника отримав лист від 17 березня 2020 року №04/20 про обґрунтовану відмову на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] . Проте, з аналізу листа від 17 березня 2020 року №04/20, отриманого 19 березня 2020 року, вхідний №77, адміністрація структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» зробила висновок про необґрунтованість відмови, адже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника є порушенням його законних прав. З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог прохали відмовити (а.с. 58-63). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, зазначив, що входить до складу профспілки з липня 2013 року, а з 2016 року є заступником голови останньої. Додатково вказав на те, що перед наданням відповіді на звернення в.о. начальника Пологівського локомотивного депо [PERSON] засідання профспілки проводилося за наявності кворуму. Вважає, що якщо адміністрація підприємства сама звернулася з таким запитом до профспілки, то такі дії свідчать на визнання ними легітимності такого органу. Він як заступник голови профспілки діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до законодавства та положень Статуту, оскільки на час розгляду звернення адміністрації підприємства сам голова профспілки був у відпустці. Також зазначив те, що їх структурний підрозділ не був ліквідований в 2016 році, що випливає зі змісту самого оспорюваного наказу, який складений станом на 24.03.2020 року. Щодо засідання оперативної наради від 27.02.2020 року, то присутність на ньому члена профспілки [PERSON] була обумовлена тим, що відносно нього також розглядалося питання, і він не був делегований профспілкою на вказане засідання для виконання своїх повноважень як члена профспілкового органу. Додатково зазначив, що відносно нього, за аналогічних обставин, були складені і інші накази щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, які ним також оскаржені в судовому порядку. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, прохав відмовити в задоволенні позову. В своїх поясненнях зазначив, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, оскільки відповідний структурний підрозділ за вказаним у позові ЄДРПОУ було ліквідовано в січні 2016 року. Вказав на те, що суду не надано належних доказів того, що профспілка є легалізованою, і що сам [PERSON] займає чи займав посаду заступника голови такої профспілки. Відповідь профспілки складена та підписана самим позивачем, що викликає обґрунтовані сумніви в її чинності. Законодавство про профспілки вимагає проведення засідань такого органу за наявності кворуму, доказів чого суду не надано, оскільки не пред`явлено відповідного протокольного рішення. Вважає, що його доводи щодо цього також підтверджуються технічним записом судового засідання в Запорізькому апеляційному суді, під час якого позивач [PERSON] фактично визнав ці обставини. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Пологи Пологівського району Запорізької області, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 29.07.1998 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а. с. 14-17). [PERSON] прийнятий на роботу 19.07.2004 року згідно Наказу (розпорядження) про прийом на роботу № 132/ос від 19.07.2004 року до Пологівського локомотивного депо (а.с. 64) і на даний час обіймає посаду головного механіка. Відповідно до посадової інструкції головного механіка [PERSON] , затвердженої від 24.07.2012 року з доповненнями від 30.04.2014 року, встановлено завдання та обов`язки, передбачено права та відповідальність (а.с. 65-68, 69). Згідно протоколу наради під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо від 05.02.2020 року, постановлено, зокрема, провести повторний розгляд порушень з питань організації технічного обслуговування та ремонтів теплових установок та мереж у присутності представників вільної профспілки та встановити ступінь порушень з боку головного механіка [PERSON] за неякісне виконання своїх посадових обов`язків (а.с. 75-90). 27.02.2020 року відбулася нарада під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо, за результатами якої постановлено підготувати подання на притягнення до дисциплінарної відповідальності (догана) за неякісне виконання своїх посадових обов`язків, забезпеченню контролю за безперебійною та технічно правильною експлуатацією механічного й енергетичного устаткування, організацією розробки планів оглядів, випробувань та профілактичних ремонтів устаткування, контролю за технічним станом, своєчасністю ремонту всього устаткування, контролю за веденням технічної документації на устаткування депо головного механіка [PERSON] (а.с. 7-12). 28.02.2020 року [PERSON] на ім`я в.о. начальника Пологівського локомотивного депо [PERSON] подано пояснювальну з зазначенням про розроблення та затвердження 02.01.2020 року Графіку огляду та планово-попереджувальних ремонтів обладнання на котельні Пологівського локомотивного депо на 2020 рік та Графіку огляду та планово-попереджувальних ремонтів обладнання Пологівського локомотивного депо на 2020 рік, до яких включено теплові установки депо (а.с. 70). 28.02.2020 року в.о. начальника Пологівського локомотивного депо [PERSON] на адресу Голови вільної профспілки залізничників України Бренча С.С. за № 64 направлено лист про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності (оголошення догани) головному механіку Пологівського локомотивного депо Придніпровської залізниці [PERSON] , згідно ст. 147 КЗпП України (а.с. 71-72). Згідно листа за вих. № 04/20 від 17.03.2020 року Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України локомотивного депо Пологи Придніпровської залізниці, адресованого в.о. начальника Пологівського локомотивного депо [PERSON] , враховуючи порушення вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та КЗпПУ, профспілковий комітет ППО ВПЗУ прийняв рішення не давати згоди на оголошення догани заступнику голови ППО ВПЗУ локомотивного депо Пологи головному механіку Пологівського локомотивного депо [PERSON] (а.с.13, 73-74). 24.03.2020 року в.о. начальника структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» видано наказ № 10/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника депо», яким постановлено, зокрема, підготовити подання на притягнення до дисциплінарної відповідальності (догана) за неякісне виконання своїх посадових обов`язків, забезпеченню контролю за безперебійною та технічно правильною експлуатацією механічного й енергетичного устаткування, організацією розробки планів оглядів, випробувань та профілактичних ремонтів устаткування, контролю за технічним станом , своєчасністю ремонту всього устаткування, контролю за веденням технічної документації на устаткування депо головного механіка [PERSON] . На обґрунтування прийнятого рішення у вказаному наказі зазначено про порушення позивачем п. 2.1, п. 2.2, п.2.18.1, п. 2.18.3 його посадової інструкції, ст. 139 КЗпП України та п. 5.7.1, п. 5.7.3, п. 5.7.4, п. 5.7.5, п. 5.9.1, 6.2.13 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж. З зазначеним наказом позивач був ознайомлений та відразу зазначив про його незгоду з ним (а.с. 6-12). У вказаному документі, а також і в копії Протоколу наради під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо від 27.02.2020 року зазначено, що у структурному підрозділі «Пологівське локомотивне депо» не достатньо ведеться робота по забезпеченню технічного обслуговування та ремонтів теплових установок та мереж, а саме: - у порушення вимог 5.7.1. Правил не розроблено і не впроваджено систему технічного обслуговування та ремонтів, які мають запобіжний захід; - у порушення вимог 5.7.3. Правил при забезпеченні технічного обслуговування не здійснюються контрольні огляди, випробування, регулювання, налагодження, очищення, усунення дрібних дефектів і перевірки дотримання вимог експлуатаційних вимог. Результати оглядів повинні зазначатися в оперативному журналі. Проведення технічного обслуговування та ремонту обладнання включає в себе контрольні огляди, випробування, регулювання, налагодження, очищення, усунення дрібних дефектів і перевірки дотримання вимог експлуатаційних вимог. При виконанні видів ремонту та обслуговування обладнання парокотельні. Результати ремонтів відображені у актах ремонту та в оперативному журналі, який знаходиться на парокотельній депо; - у порушення вимог 5.7.4. Правил на всі види ремонтів не складаються річні та місячні графіки ППР, які бути затверджені головним інженером депо, не складено ППР огляду, ремонту теплових мереж; - у порушення вимог 5.7.5. Правил під час поточного ремонту не було відновлено працездатність установок та устаткування для забезпечення нормальної експлуатації теплових установок і мереж до наступного ремонту з номінальною потужністю, продуктивністю, економічністю; - у порушення вимог п.5.9.1. Правил не організовано постійний та періодичний контроль технічного стану устаткування теплових мереж та установок. Періодичність контролю повинен визначати головний інженер. Результати контролю мають фіксуватися в спеціальних журналах, журнали відсутні; - у порушення вимог п. 6.2.13. Правил теплофікаційні трубопроводи не рідше одного разу на місяць не оглядаються відповідальним за безпечну експлуатацію трубопроводів і щороку не проводять гідравлічне випробування. Вищезазначене, на переконання керівництва структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо», свідчить про відсутність контролю за справний стан і безпечну й економічну експлуатацію обладнання теплових установок та мереж депо з боку головного механіка [PERSON] , що є порушенням п.1 наказу в.о. начальника структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» O.P. Вабілева «Про призначення відповідальних осіб за експлуатацію та обслуговування джерел теплопостачання…» від 19.02.2020 року №113 в частині відповідальності за справний стан і безпечну й економічну експлуатацію обладнання теплових установок та мереж депо. Таке стало можливим через невиконання головним механіком структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» [PERSON] своїх посадових обов`язків по забезпеченню контролю за безперебійною та технічноправильною експлуатацією механічного й енергетичного устаткування, організацією розробки планів оглядів, випробувань та профілактичних ремонтів устаткування, контролю за технічним станом, своєчасністю ремонту всього устаткування, контролю за веденням технічної документації на устаткування депо, що є порушенням п. 2.1, 2.2, 2.18.1, 2.18.3 його Посадової інструкції, а також через порушення з боку [PERSON] ст.139 КЗпП України щодо сумлінного, своєчасного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, що є порушенням трудової дисципліни. При цьому, ні сам наказ №10/с від 24.03.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника депо», ні Протокол наради під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо від 27.02.2020 року не містять конкретизації, положення яких саме Правил були порушені [PERSON] . Про які саме Правила йде мова стає зрозуміло лише із пояснювальної [PERSON] від 28.02.2020 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що останнє не може свідчити про достатнє і детальне обґрунтування підстав притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно з ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Згідно зі ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У той же час, оскаржуваний наказ №10/с від 24 березня 2020 року не містить інформації про те, за який період проводилася перевірка (вказано лише, що перевірка проводилася у період з 21 по 23.01.2020 року), не містить відомостей про те, коли саме було вчинено позивачем порушення його посадових обов`язків та Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, а також детально не обґрунтовано, чому цей наказ винесено більше ніж через два місяці після проведення перевірки. Наведене позбавляє суд можливості перевірити належними та допустимими доказами дотримання відповідачем строків накладення дисциплінарного стягнення на позивача, а також порушує права позивача бути детально ознайомленим зі змістом висунутого йому обвинувачення у вчиненні дисциплінарного проступку. При цьому, лише у відзиві на позовну заяву представником відповідача вказується про те, що головний механік [PERSON] починаючи з листопада 2009 року (цитата) «цинічно порушував» ст. 139 КЗпП України в частині своєчасного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу і ст. 21 КЗпП України в частині зобов`язання працівника виконувати роботу, визначену цією угодою (договором), з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку і самовідсторонився від виконання вказаних робіт, що вказує про порушення пункту 10.1 Правил трудового розпорядку щодо обов`язку працювати чесно та сумлінно, додержуватись дисципліни праці, своєчасно та точно виконувати розпорядження адміністрації. Однак, навіть якщо вказані відповідачем порушення трудової дисципліни мали місце протягом усього вказаного строку, то про це має обов`язково бути поінформований працівник, до якого застосоване дисциплінарне стягнення, у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а не у відзиві на позовну заяву. Крім того, судом враховано, що відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Зі змісту роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо. Для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення, для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст. 252 КЗпП України формулюється загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ч.2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм. Згідно із ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів самої її наявності. За аналогією правило ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч.2 ст. 252 КЗпП України, ч.2 ст. 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Крім того, у п.1.12 Колективної угоди локомотивного депо Пологи та п.2.2.11 Колективного договору Державного підприємства «Придніпровська залізниця» передбачено, що на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни, необхідно запрошувати представника профспілкового органу профспілкової організації, членом якої є цей працівник. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] є заступником голови Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Пологівського локомотивного депо. Додатково такі обставини були встановлені в постанові Запорізького апеляційного суду від 30.03.2021 року у справі № 324/1125/20 при перегляді рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.01.2021 року. Згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії Протоколу наради під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо від 27.02.2020 року вбачається, що уповноважений представник Вільної профспілки залізничників України, не був присутнім на оперативній нараді, даних про те, що взагалі вказана організація повідомлялася належним чином про проведення вказаної оперативної наради та належним чином до неї направлялися матеріали по оперативній нараді для ознайомлення не пізніше, ніж за дві години до початку наради, відповідачем не надано. Зазначене підтверджується листом від 17.03.2020 року №04/20 Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Пологівського локомотивного депо Придніпровської залізниці, в якому зазначено, що майстер [PERSON] є членом ППО ВПЗУ, але не займає в ППО ВПЗУ жодної керівної посади (голова або заступник голови), а також не має повноважень на представництво ППО ВПЗУ в адміністрації Пологівського локомотивного депо відповідно до вимог п.5.8 Статуту Вільної профспілки залізничників України (ВПЗУ), затвердженого установчим з`їздом Вільної профспілки залізничників України від 15.11.2006 року (протокол №1) та легалізованого з Міністерстві юстиції України наказом від 09.02.2007 року №41/5 (свідоцтво №2612), в якому зазначено, що: «Голова первинної профспілкової організації (голова профспілкового комітету) без довіреності представляє профспілкову організацію в адміністрації організації, установи чи підприємства...; у випадку відсутності голови профспілкової організації (голови профкому) його обов`язки виконує заступник». Голова ППО ВПЗУ Бренч С.С. на момент проведення наради 27.02.2020 року знаходився в черговій відпустці, тому [PERSON] виконував його обов`язки та не мав змоги сам представляти свої інтереси. При цьому, судом враховано, що у вказаному листі також зазначено, що оскільки до ППО ВПЗУ не надходило жодного офіційного повідомлення з боку адміністрації депо щодо дати та часу проведення наради під головуванням в.о. начальника Пологівського локомотивного депо та необхідності присутності на ній уповноваженого представника ППО ВПЗУ, тому, згідно вимог п. 5.8 Статуту для вирішення питання щодо уповноваження члена ППО ВПЗУ на представництво інтересів заступника голови ППО ВПЗУ [PERSON] не скликалось засідання профкому, на якому мало б вирішитися питання щодо уповноваження іншого члена ППО ВПЗУ на представництво профспілкової організації в адміністрації Пологівського локомотивного депо. Наведене, серед іншого було однією з підстав для того, що профспілковий комітет ППО ВПЗУ прийняв рішення не давати згоди на оголошення догани заступнику голови ППО ВПЗУ локомотивного депо Пологи, головному механіку Пологівського локомотивного депо [PERSON] . Однак, як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення щодо накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення, відповідач не взяв до уваги рішення профспілкового комітету щодо відмови у наданні згоди на оголошення догани заступнику голови ППО ВПЗУ локомотивного депо Пологи, головному механіку Пологівського локомотивного депо [PERSON] . Отже, беручи до уваги те, що позивач є заступником голови профспілкової організації і був таким на час застосування до нього дисциплінарного стягнення, відповідач реалізувати своє право на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності міг лише за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу. Відповідних обставин про дотримання даних приписів судом не встановлено. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.07.2019 року по справі № 266/4915/16-ц. За змістом статей 147-1, 149 КЗпП України та статей 12, 81 ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця. Таким чином, суд вважає, що порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності має наслідком скасування наказу, тому не має правового значення наявність складу самого проступку, оскільки оголошення позивачу догани відбулось з порушенням вимог ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.01.2018 року по справі № 346/3853/16-ц. Додатково суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом не можуть бути взяті до уваги доводи представника відповідача в судовому засіданні про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи позов пред`явлено саме до юридичної особи АТ «Укрзалізниця», а не до структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо». Зазначення позивачем в позовній заяві коду ЄДРПОУ відповідача - 01074393, який не належить АТ «Укрзалізниця», згідно його пояснень в судовому засіданні виникло помилково та не свідчить про те, що АТ «Укрзалізниця» не є відповідачем в цій справі, оскільки код ЄДРПОУ саме цієї юридичної особи ним зазначено вірно. Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Відповідно до ч.3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. З матеріалів справи вбачається, що в суді інтереси відповідача представляє юрисконсульт1 категорії відділу координації правової роботи підрозділів структурного підрозділу «Юридична служба» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» адвокат Уткін О.Є., який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13 жовтня 2020 року №1175 та ордеру серії ЗП № 127440 від 04.09.2020 року (а.с. 167-168, 194). З зазначеної довіреності вбачається, що остання підписана від імені АТ «Укразілниця» його представниками заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Шаповаловим С.М., заступником директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Франтовським М.М., які діють в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності. Отже, статус відповідача в цій справі має саме юридична особа АТ «Укрзалізниця», яка приймала участь в справі через своїх представників, зокрема [PERSON] .. Локомотивне депо ст. Пологи входить до структури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що є загальновідомою інформацію. Крім того, апеляційну скаргу підписав [PERSON] , який в суді першої інстанції, представляючи інтереси відповідача, зазначав, що він діє саме від імені АТ «Укрзалізниця». Враховуючи викладене, доводи представника відповідача щодо закриття провадження в справі в частині позовних вимог до АТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» є безпідставними. Посилання представника відповідача на те, що структурний підрозділ «Пологівське локомотивне депо» (ЄДРПОУ 01074393) ДП «Придніпровська залізниця» (ЄДРПОУ 01073828) є ліквідованим, не має значення для розгляду цієї справи, оскільки позивач працює в структурному підрозділі «Пологівське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», оспорюваний наказ винесено відповідно керівництвом саме структурного підрозділу станом на 24.03.2020 року, відповідачем в справі є АТ «Укрзалізниця», а не ДП «Придніпровська залізниця». Також, посилання представника відповідача на те, що виборний профспілковий орган, членом якого є позивач, є не легалізованим, не відповідає дійсності, оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 64, 72) Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України локомотивного депо Пологи Придніпровської залізниці є юридичною особою (код ЄДРПОУ 38629624), яка зареєстрована 10.07.2013 року. Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі Статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Придніпровська залізниця». Зазначена інформація є загальновідомою і відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню. Пояснення представника відповідача щодо того, що позивач [PERSON] надавав пояснення під час перегляду даної справи апеляційною інстанцією та його пояснення були зафіксовані на технічному носієві і вони можуть бути враховані як докази його визнання певних обставин не заслуговують на увагу, оскільки лише обставини, які були встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 13.01.2021 року суд апеляційної інстанції, не перевіряючи судового рішення, насамперед перевірив доводи відповідача, які містилися в апеляційній скарзі щодо статусу позивача як присяжного, оскільки такі порушення мали першочергове значення оскільки є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення. Тому саме у визначеному обсязі були встановлені певні обставини, які можуть мати преюдиціальне значення для суду при вирішенні даної справи. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Крім того, згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним про подачі позову до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн. При цьому, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача інших судових витрат, які зазначені позивачем в уточненій позовній заяві, оскільки до суду не було надано жодного документального підтвердження їх реального понесення останнім.

Outcome: approved