Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», позовні вимоги уточнені заявою від 28.09.2015 року, в остаточних позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 23617 гривень В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 грудня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір № 003-20185-261214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. Згідно Договору позивачу відкрито вкладний (депозитний) рахунок №26200701480978, а позивачем передано на зазначений рахунок грошові кошти у сумі 8\~000 тисяч доларів США на термін до 25 січня 2015 року зі ставкою 5,5 % річних, після закінчення строку дії договора позивачу було виплачено грошові кошти в сумі 174948 гривень 60 копіок, замість 198565 гривень 60 копійок, оскільки станом на момент початку ліквідації банку, а саме на 03.03.2015 року курс долару складав 24 гривні 8207 за 1 долар США. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, вважає уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір № 003-20185-261214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. Згідно Договору позивачу відкрито вкладний (депозитний) рахунок №26200701480978, а позивачем передано на зазначений рахунок грошові кошти у сумі 8\~000 тисяч доларів США на термін до 25 січня 2015 року зі ставкою 5,5 % річних. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційніним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2\~ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відловідно до\~ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ч.2\~ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Як передбачає\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 5\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6\~ст. 36 цього Закону установлено, що обмеженню, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплат здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені\~ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановлено ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації» Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1581/21893, зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належний чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Застосування судами Закону України «Про систему гарантування вкладі і фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засаді функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваженні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача недоотриманого вкладу (депозиту) за договором. Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України\~та на підставі вимог\~ст.5 ч.1 п.17 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідним стягнути його відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved