Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

26 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювала, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем з квітня 2017 року, так як мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач і звернулась до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2015 року, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СР №118400 (а.с.4), але з квітня 2017 року спільно не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 225581 від 15 лютого 2016 року (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Залевківської сільської ради Смілянського району № 265 від 25 липня 2017 року (а.с.6). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки дитина знаходиться на утриманні матері, позивач добровільно допомоги на її утримання не нададає, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мі мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в сумі 640 грн. та підтвердженні квитанцією № 40/17 від 26 липня 2017 року, витрати за надання правової допомоги в сумі 500 грн., а всього 1140 грн. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved