overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

25.07.2016 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказує, що 04.12.2013 між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК» було укладено кредитний договір №846233, за яким ПАТ «ВТБ БАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, а вона в свою чергу зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору у останньої перед ПАТ «ВТБ БАНК» утворилась заборгованість, розмір якої станом на 18.07.2016 складає 21256,99 грн., в тому числі: 16400,35 грн. - заборгованість за кредитом; 4856,64 грн. - відсотки. 13.02.2015 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №130215нв, відповідно до умов якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитним договором №846233 укладеним між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК». В зв'язку з вище викладеним ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» зазначену заборгованість просить стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

25.07.2016 позивач, направивши позов поштою, звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що з січня місяця 2014 року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Представник позивача, який повідомлявся судом належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву в якій позов підтримав, просив задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Відповідач, яка повідомлялась судом належним чином, в судове засідання не з'явилась, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, слухання справи просила проводити без її участі. Суд, оголосивши заяву представника позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 12.02.1999 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 95. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

25.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, заінтересована особа Пужайківська сільська рада Балтського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування вимог зазначив, що підставі рішення Балтської районної ради народних депутатів Балтського району Одеської області від 18 жовтня 1994 року № 22-ХХІІ йому було видано 07 грудня 1994 року державний акт на право постійного користування землею серії ОД на земельну ділянку площею 20,00 гектарів, розташовану на території Пужайківської сільської Ради народних депутатів. В зазначеному державному акті його по батькові зазначене як «Іустинович», а в його паспорті по батькові записано як «Устинович». Тому він просив встановити факт належності йому зазначеного державного акту. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що заперечень по справі не має. Вислухавши доводи заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Балтської районної ради народних депутатів Балтського району Одеської області від 18 жовтня 1994 року № 22-ХХІІ на імя «Шевчук Віталій Іустинович» було видано 07 грудня 1994 року державний акт на право постійного користування землею серії ОД на земельну ділянку площею 20,00 гектарів, розташовану на території Пужайківської сільської Ради народних депутатів. В паспорті заявника його по батькові вказано як «Устинович». Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], заявнику дійсно належить державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 20,00 гектарів, розташовану на території Пужайківської сільської ради, в якому було допущено помилку по батькові записано як «Іустинович». Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що вказаний державний акт на право постійного користування землею належить [PERSON], оскільки у ньому по батькові заявника помилково було зазначено «Іустинович» замість правильного «Устинович». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

25.07.2016 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2006 р., подружжя має сина, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просить про розгляд справи без його участі, підтримує вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. При цьому вказує на те, що примирення між сторонами не відбулося через те, що він тривалий час перебуває у близьких стосунках з іншою жінкою та має намір зареєструвати свої відносини з нею. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2006 р. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. За даний судом строк примирення між сторонами не відбулося через те, що позивач має намір зареєструвати свої відносини з іншою особою, з якою тривалий час разом мешкає. Отже, суд прийшов до висновку, що сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Суд також враховує те, що згідно ст.24 СК примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається та позивач наполягає на його розірванні, позовна заява надійшла до суду 25.07.2016 року, та за строк більш ніж 7 місяців примирення між сторонами не відбулося. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

25.07.2016р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову [PERSON]. зазначила,,що 22 листопада 2013 року вона придбала легковий автомобіль «SkodaRapid», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], обєм двигуна 1197 куб.см., який зареєстрований у встановленим законом порядку, на неї. Та її колишній чоловік, [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 20.11.2014р., незаконно заволодів рухомим майном, яке за законом належить їй. Просить суд витребувати у відповідача [PERSON] легковий автомобіль «SkodaRapid», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що перебував з позивачкою до 2014 р. у шлюбі. Під час шлюбу позичив батько позивачки гроші на будівництво дачного будинку. У звязку з тим, що батько позивачки не повертає гроші, він залишив у себе в гаражі легковий автомобіль «SkodaRapid», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], якій належить [PERSON], як забезпечення повернення своїх грошей її батьком. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить легковий автомобіль «SkodaRapid», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], обєм двигуна 1197 куб.см., який зареєстрований у встановленим законом порядку, на неї (а.с. 5,6). Вказаний автомобіль знаходиться у володінні відповідача, як засіб повернення боргу батьком позивача, що їм не заперечується, та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що судом встановлення порушення право власності позивача відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

25.07.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2009 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криорізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №170. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], які проживають разом з позивачем. Шлюбні відносини остаточно припинили у травні 2016 року, через постійні сварки, які виникали через непорозуміння. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майновий спір та спір стосовно місця проживання дитини відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що вони дійсно проживають окремо, однак він не хоче розривати шлюбні відносини через дітей. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27.06.2009 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.9. Від даного шлюбу мають мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], 26.07. [INFO], а.с.- 10,11. Шлюбні відносини припинили з травня 2016 року через наявність систематичних конфліктів щодо сімейних цінностей, спільне господарство вони не ведуть і взаємних інтересів не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо,\~тому, відповідно до ст. ст.100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

25.07.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом чотирьох останніх років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча належно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв. З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом чотирьох останніх років вони подружніх стосунків не підтримують, позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, спірного майна не мають; відповідач в судові засідання 28.09.2016 р. та 05.12.2016 р. не з`явився, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надав, клопотань про надання строку для примирення з позивачкою та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом чотирьох останніх років, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

25.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 24.11.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачем та перебуває на її утриманні. Спільне проживання сторони припинили по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач прохав шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] суду надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, вказавши, що спільне проживання вони як подружжя припинили 02.08.2016 року. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала, після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище «Голик». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання 02.08.2016 року по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній. Так, ухвалою суду від 12.08.2016 року подружжю надано строк для примирення терміном шість місяців, однак за вказаний період сторони не примирилися, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

25.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 16.07.2016 року видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи м. Донецька ДНР. Після його смерті залишилася спадщина. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його батька прийняти спадщину, у зв'язку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть, не є дійсним і не створює правових наслідків, у зв'язку з чим воно не може бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області. В судове засідання заявник та його представник не з'явилися, але надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 16.07.2016 року виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи м. Донецька ДНР - [PERSON] помер [INFO] у віці 63 років. Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.11.1982 року, батьком заявника [PERSON] є померлий [PERSON]. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті батька заявника - [PERSON], [INFO], уродженця с. Стара Ляля Новолялінського району Свердловської області, громадянина України, який помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області, Україна, у віці 63 років, причина смерті «набряк легенів, лімфогранулематоз». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

25.07.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Русланінву [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved