Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

25 березня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 07 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №102. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 24 березня 2013 року сторони припинили подружні стосунки. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через суттєві розбіжності у поглядах на життя, сімейні стосунки, ведення спільного господарства та з морально-етичних питань. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.72), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов. Разом з тим, позивач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення та не виявила бажання зберегти шлюб. Крім того, позивач прохала справу розглянути без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.66). Відповідач [PERSON], який був звільнений 26 квітня 2016 року з Вільнянської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (а.с.7,31), в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (а.с.68-69,73-74,75-77,78), причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №102 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що з 24 березня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та з вказаного часу проживають окремо. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося та виявилося невдалим через суттєві розбіжності у поглядах на життя, сімейні стосунки, ведення спільного господарства та з морально-етичних питань. За таких обставин позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим. Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] не виявила бажання зберегти подружні відносини, у відповідній письмовій заяві заперечувала проти надання подружжю строку для примирення (а.с.66). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, клопотань про надання судом строку сторонам для примирення не заявляв. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат та відновлення дошлюбного прізвища позивачем [PERSON] не порушувались.

Outcome: approved