overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

25 грудня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 17.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 2400 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.11.2015 року 14814,32 грн., а саме: за кредитом 1752,11 грн; 9180,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 681,63 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 17.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 2400 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.11.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 1752,11 грн; 9180,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 681,63 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 14814,32 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

25 грудня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 25.09.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 18444,06 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 10.11.2015 року 17491,27 грн., а саме: за кредитом 10418,18 грн; 516,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 410,08 грн. заборгованість за комісією; 6146,31 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 25.09.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 18444,06 грн. В звязку з тим, що відповідачка належним чином свої обовязки не виконала, станом на 10.11.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 10418,18 грн; 516,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 410,08 грн. заборгованість за комісією; 6146,31 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Загальна сума заборгованості складає 17491,27 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. У добровільному порядку матеріальну допомогу відповідач не надає, хоча працює та має регулярний дохід. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина 1/4 частину його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач надав суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.8). Відповідач, також, суду надав заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с.9). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Зі Свідоцтва про народження серії 1-НО №597666 вбачається, що сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й(або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України, враховує його матеріальне становище і стан здоровя, а також матеріальне становище та стан дитини, визнання відповідачем у повному обсязі позову і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2000 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося. Основною причиною розпаду шлюбу є протиправна поведінка відповідача, зловживання спиртними напоями, внаслідок чого у сімї виникають сварки, конфлікти. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матірю. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач з 22 листопада 2005 року по 10 липня 2015 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON]. Однак з липня 2015 року відповідач не виділяє жодних коштів на утримання дитини, дитина перебуває на утриманні та вихованні позивачка. Відповідач працевлаштований, проте добровільно матеріальну допомогу не надає. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 50 % від усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що 08 травня 2009 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя, ними утрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини припинені, спільно не проживають з жовтня 2014 року. Шлюб носить формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе. Позивач в судове засідання не з'явивився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлене у встановленому законом порядку судовою кореспонденцією, однак до суду не з'явивилась, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2009 року, який зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 173, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.7. Судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини та не проживають разом з жовтня 2014 року, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вони спільно з відповідачем не проживають, їх шлюб розпався і існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у судове засідання не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач його визнала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2000 року (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини припинили, проживають окремо, поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають, примирення та збереження сімї вважать неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 04.02.2016 надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сімї сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 03 вересня 2004 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить суд звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь відповідачки, яке проводилось згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 25.05.2011 на утримання спільної дитини в розмірі 37 800, 00 грн, зменшити розмір стягуваних аліментів з 700 грн. щомісячно до розміру в ? (тобто 25 %) від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягненню донькою повноліття, припинити стягувати з відповідача аліменти, що провадиться згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 25.05.2011. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути втрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 червня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як вони не зійшлися характерами. Шлюбні відносини між ними припиненні 1 червня 2015 року. Позивач вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Тому вона просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Крім того, вона просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» /а.с.18/. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю /а.с.19/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №27 /а.с. 3/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Будь-яких заперечень проти позову відповідач не надав. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, протягом останніх восьми місяців проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved