Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 21 червня 2018 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді кооперативної квартири [ADDRESS], яку він отримував як член ЖБК «Орджонікідзевський-176» та за яку сплатив пайовий внесок. Позивачка зазначає, що вона є спадкоємицею після смерті чоловіка, у звязку з чим звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. За таких обставин, враховуючи, що в державній реєстрації права власності на квартиру також було відмовлено, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за нею право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Позивачка у судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Від представника ОСББ «Мрія» - голови правління [PERSON] на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без його участі, в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 21 червня 2018 року помер [PERSON] чоловік позивачки. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді кооперативної квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] відкрито спадкову справу за № 69/2018. Спадщину прийняла, подавши 30 серпня 2018 року заяву про прийняття спадщини дружина померлого [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 25 січня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на цю квартиру. З ордеру на житлове приміщення № 003657, виданого 27 січня 1993 року Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів № 540/3 від 16 грудня 1992 року, було надано право на зайняття квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК «Орджонікідзевський-176» від 21 червня 1996 року, виданої [PERSON], пайовий внесок у розмірі 16694,00 грн. був ним сплачений в повному обсязі. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №45173619 від 23 січня 2019 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]. Відмова зумовлена тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. За положеннями п. 5-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. За положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до 27 квітня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, суд приймає до уваги, що померлий чоловік позивачки набув право власності на кооперативну квартиру за вказаною вище адресою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності квартири померлому [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивачка звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved