Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

24 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що [PERSON] буде продовжувати навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина продовжує навчання, знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Просудове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 13 грудня 2011 року на підставі заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігові від 13.12.2011 (а.с. 3-4). Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки від 05 серпня 2014 року № 779, [PERSON] навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті імені Т.Г. Шевченка з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року на денній формі навчання за контрактом (а.с. 6). Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо ті продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне їх задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання - 30 червня 2017 року, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved