Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

25.07.2014р. ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14191,14грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.09.2007р. між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014-09.5-78040, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 40900,00грн. на строк до 17.09.2014р. під 13,5% річних, за що зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами згідно графіка погашення кредиту. Свої зобовязання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 12.06.2014р. виникла вказана прострочена заборгованість по сплаті кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7802,68грн., заборгованості за відсотками в сумі 924,49грн., а також за несвоєчасне виконання зобовязань за договором нарахована пеня в сумі 5463,97грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2-4). 04.03.2015р. позивач в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 25654,44грн. станом на 23.02.2015р., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7802,68грн., заборгованості за відсотками в сумі 1936,91грн. та пені в сумі 15914,85грн. (а.с.41-42). В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути без його участі (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.34, 39, 51), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 18.09.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» в особі Гайворонського відділення Кіровоградської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014-09.5-78040, згідно якого позивач (за договором кредитор) надав відповідачу (за договором позичальник) кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40900,00грн. з процентною ставкою за користування кредитом 13,5 відсотків річних на строк 84 місяців з 18.09.2007р. по 17.09.2014р., а відповідач зобовязався щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора грошові кошти в сумі 755,21грн., що складаються з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому у графіку погашення кредиту до цього кредитного договору (п.п.1.1, 1.2, 1.4, 5.1 кредитного договору, а.с.14-18, 19-20). Судом також встановлено, що згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «[PERSON] Аваль» №3б-45 від 14.10.2009р. змінено найменування банку з Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль». Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» (п.1.3 Статуту ПАТ «[PERSON] Аваль», а.с.5-6). Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що ПАТ «[PERSON] Аваль» є належним позивачем у даній справі. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 23.02.2015р. виникла заборгованість в сумі 25654,44грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7802,68грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1936,91грн., а також за несвоєчасне виконання зобовязань за договором нарахована пеня в сумі 15914,85грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №014-09.5-78040 від 18.09.2007р., укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 23.02.2015р. (а.с.43-45). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. За змістом ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій встановлена п.10.1 кредитного договору у вигляді сплати позичальником кредитору пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобовязань за цим договором (а.с.17). Крім того, як встановлено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 7802,68грн. і заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1936,91грн.. Щодо сплати пені, яка складає 15914,85грн., та значно перевищує загальну суму заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за його користування, то суд, враховуючи положення п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства та водночас засадами, на яких має ґрунтуватися зобовязання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені до 5000,00грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 14739,59грн., у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 7802,68грн., за відсотками в сумі 1936,91грн. і пеня в сумі 5000,00грн.. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60+12,94=256,54грн. (а.с.1, 40), витрати, повязані з розглядом справи, відсутні. Враховуючи, що згідно підпункту 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто мінімальна ставка судового збору у 2014 році складає 243,60грн., тому відшкодуванню підлягає судовий збір у мінімальній ставці, який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial