Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

26.11.2018 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №27249, укладений 10.02.2000 року на Одеській товарній біржі. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості реалізувати право на спадкування спірним майном, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 2000 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №27249, укладеного 10.02.2000 року на Одеській товарній біржі [PERSON] від свого імені та на той час від імені неповнолітньої позивача купила, а [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] . Позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 09.04.1987 року, актовий запис №961. На час розгляду справи позивач досягла повноліття. Спірна квартира складається із однієї кімнати загальною площею 34, 10 кв.м., житловою площею 23, 2 кв.м. Як вбачається з п. 3 договору №27249 квартира [ADDRESS] належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1996 року за реєстровим №6-5496. Спірний договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 195. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 21.02.2000 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (запис 106 -стр.62 кн.303пр.) Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, [PERSON] за життя виконала умови угоди, передала відповідачу 5 876, 00 грн. у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру, сплачувала комунальні платежі, місце її проживання було зареєстровано за спірною адресою. Відповідач отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилася з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживає позивач, місце її проживання там зареєстровано, вона утримує майно. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved