overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 23.01.1997 року, допущено помилку у написанні імені власника, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», що ставить під сумнів факт належності останньому вищезазначеного документу, записи в якому мають значення для реалізації її права на спадщину за законом. Заявниця у поданій до суду заяві просила справу розглядати у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, у вирішенні заяви покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так, судом встановлено, що [PERSON], жителю села Городнє, був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] у якому, було допущено помилку у написанні ім'я заявника, а саме: зазначено «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Факт належності [PERSON] вищевказаного сертифікату серії виданого 23.01.1997 року, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та довідкою Куснищанської сільської ради №599 від 29.11.2017 року. Тому, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги заявниці є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON], звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, вказавши, що вона бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], проте на даний час не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву. Пояснила, що вона та [PERSON] бажають зареєструвати шлюб, просить суд надати їй право на шлюб, що відповідає її інтересам. Також додала, що вагітна від [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти реєстрації шлюбу між ним та неповнолітньою [PERSON], вважає, що такий шлюб відповідатиме їх інтересам. Заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти реєстрації шлюбу між її неповнолітньою донькою та [PERSON], вважає, що такий шлюб відповідатиме інтересам [PERSON] Від представника заінтересованої особи виконавчого комітету Росошанської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають. Судом встановлено, що [PERSON], яка народилась 02 травня 2001 року, та [PERSON], [INFO], вирішили укласти шлюб. Заявник [PERSON] вагітна згідно довідки Теплицької лікарні планового лікування № 12 від 21.03.2018 року. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. \~\~\~\~ Таким чином, судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника. Заслухавши заявника, заінтересованих осіб, суд вважає, що шлюб заявника з [PERSON] відповідатиме її інтересам, і підстав, які б перешкоджали суду надати право на шлюб, судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 15 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №124. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 вересня 2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №124 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , вказавши, що шлюб між нею та відповідачем розірвано відповідно до заочного рішення Теплицького районного суду, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні, домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утримання дитини рівною мірою, як батька так і матері не досягнуто, тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що 13.04.2017 між сторонами було розірвано шлюб, що підтверджується заочним рішенням Теплицького районного суду (а.с.6). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Стражгородської сільської ради від 22.03.2018 року, знаходиться на її утриманні. Відповідач працює неофіційно на будівництві та отримує доходи, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач самостійно забезпечує дитину, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров`я, є працездатний, працює, має постійний дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

26 березня 2018 року [PERSON] через свого представника [PERSON] в порядку окремого провадження звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що при заповненні трудової книжки допущено описку в написанні її прізвища. З посиланням на ст.315 ЦПК України просила встановити факт належності [PERSON] трудової книжки БТ-І №7931508, виданої на імя «Воловичова». Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні просила заяву задовольнити з підстав, що у ній зазначені. Представники заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Статтею 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В ході судового засідання встановлено, що заявник змінювала прізвище у звязку з укладеннями шлюбу з Шибай на [PERSON]. В трудовій книжці БТ-І №7931508, заповненій 19 вересня 1982 на імя (російською мовою) «Шибай [PERSON] 19 октября 1964 г.р.», допущено описку в написанні прізвища. Факт належності заявнику [PERSON] вказаної трудової книжки підтверджується її паспортними даними, свідоцтвом про розірвання шлюбу. Факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, та потрібен заявнику для оформлення пенсії. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 26 березня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на її утримання у розмірі 400,00 грн. до досягнення їх малолітньою дочкою [PERSON], 08.12.2015 р. н., трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-річного віку. Відповідач добровільно не бере участі в її утриманні та дитини, яка проживає разом з нею і постійно потребує догляду та матеріальних витрат тощо. У судове засідання сторони не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позивач підтримує свої вимоги і просить їх задовольнити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка не досягла 3-річного віку і проживає разом із своєю матірю, яка не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за нею. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання чоловіка утримувати дружину до досягнення їх дитиною трьох років, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний її надавати своїй дружині, з якою проживає дитина. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

26 березня 2018 року до суду звернулося ТОВ «Мадег» (далі позивач) з позовом до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі відповідач) про зняття арешту з майна, мотивуючи його тим, що ТОВ «Мадег» є власником рухомого мана, а саме: автомобіля [NUMBER]; автомобіля [NUMBER]; автомобіля [NUMBER] 3607, д.н.з. [NUMBER]; автомобіля [NUMBER]; автомобіля ГАЗ САЗ 53, д.н.з. [NUMBER]. В березні 2018 року директору ТОВ «Мадег» стало відомо, що на вищевказане рухоме майно на сьогоднішній день не знятий арешт та не виключено відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів рухомого майна. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.03.2012 року по справі № 2/1605/120/12 про забезпечення позову, накладено арешт на вищевказані автомобілі, заборонивши ТОВ «Мадег» відчужувати їх. До набрання чинності рішенням суду у справі заборонено будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищевказаних автомобілів. На звернення позивача до Гребінківського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області було повідомлено, що відділ ДВС на сьогоднішній час не має повноважень зняти арешт з рухомого майна, оскільки відповідний виконавчий документ на виконанні не перебуває, а виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49. Відділом ДВС рекомендовано ТОВ «Мадег» задля зняття арешту з рухомого майна звернутися до суду. У звязку з наявністю записів про арешт майна вищевказаного рухомого майна (автомобілів) у Державному реєстрі обтяжень на рухоме майно, власник позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном. З огляду на вказане позивач просить зняти арешт із вищезазначеного рухомого майна та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження даних обєктів рухомого майна. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, а отже суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

26 березня 2018 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2016 року, в сумі 22 093 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що 18.02.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-6). У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 11.03.2018 року має заборгованість 22 093 грн. 00 коп., яка складається з: -5803,91 грн. тіло кредиту; -4667,57 грн. - відсотки за користування кредитом; -10093,28 грн. пеня; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1028,24 грн. штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 22 093 грн. 00 коп. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2016 року, в сумі 22 093 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved