Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

25.01.2018 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просила суд: заборонити [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] у користуванні та/або розпорядженні житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], та здійснювати розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та/або земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], без згоди [PERSON]; зобов'язати [PERSON] звільнити житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], від сторонніх осіб, які перебувають на території цього житлового будинку, цієї земельної ділянки без згоди [PERSON] та достатніх правових підстав, передбачених законом, та передати [PERSON] примірники усіх ключів, необхідних для забезпечення вільного доступу до цього житлового будинку та цієї земельної ділянки; виселити [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що починаючи з 05.11.1982 року та по теперішній час [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого між ними, як подружжям, було набуто певне майно, в тому числі й житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та розташований на земельній ділянці загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER]. При цьому, позивачка зазначає, що через постійні суперечки та конфліктні ситуації шлюбні відносини з відповідачем були фактично припинені в 2012 року, що, як наслідок, зумовило їх окреме проживання один від одного, а саме: позивачка разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS], а відповідач - за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, позивачка вказує, що, незважаючи на ту обставину, що житловий будинок [ADDRESS], належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відповідач самостійно (без її згоди) розпоряджається та користується цим майном. Так, зокрема оскільки відповідачем було здійснено заміну замків та ключів від будинку, позивачка не має можливості потрапити як до житлового будинку, так і на територію земельної ділянку. Крім того, без згоди позивачки та достатніх правових підстав, передбачених законом, у житловому будинку [ADDRESS] окрім відповідача також проживає [PERSON] За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.41 Конституції України, ст.ст. 368, 386, 391 ЦК України та ст.ст. 60, 63, 65 СК України, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 19.03.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 06.07.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Також, представник відповідача просив суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] 23.10.2018 року до суду надійшла заява позивачки, в якій вона просила уточнити позовну заяву в частині зазначення прізвища другого відповідача, а саме вважати вірним прізвище [PERSON] замість [PERSON]. 24.10.2018 року до суду надійшли додаткові пояснення позивачки до позовної заяви. Ухвалою від 24.10.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті. Ухвалою від 24.10.2018 року було відмовлено в задоволення клопотання представника відповідача про виклик свідків. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили. Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 05.11.1982 року та по теперішній час [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. При цьому, під час шлюбу сторонами, як подружжям, було набуто нерухоме майно, в тому числі й житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та розташований на земельній ділянці загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER]. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі й не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позовну заяву, позивачка не має можливості потрапити як до вищенаведеного житлового будинку, так і на територію земельної ділянки, тобто вільно розпоряджатися та користуватися цим майном. Вказані обставини, зокрема й відсутність у позивачки ключів від вказаного будинку, також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією Висновку дільничного офіцеру поліції Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м.Києві Твардовським А.В. від 29.11.2017 року, затвердженого начальником Шевченківського УП ГУНП України у м.Києві 30.11.2017 року. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на даний час у житловому будинку [ADDRESS] окрім відповідача також проживає [PERSON] Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] вселилася у квартиру за згодою позивачки, матеріали справи не містять. В свою чергу, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як передбачено ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. В той же час, відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому, такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до положень ч.3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. На підставі викладеного, а також зважаючи на те, що, обставини, на які позивачка посилалася як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов'язання вчинити дії та виселення підлягає задоволенню шляхом: зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні та/або розпорядженні житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER]; заборони [PERSON] здійснювати розпорядження житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], щодо передачі їх у користування іншим особам без згоди [PERSON]; зобов'язання [PERSON] передати [PERSON] примірників усіх ключів, необхідних для забезпечення вільного доступу до житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельною ділянкою, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER]; виселення [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1409, 60 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] - 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved