Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

26.03.2015 року до Краматорського міського надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального медичного закладу «Міська лікарня №1», третя особа Комунальний заклад охорони здоров'я Краматорський будинок дитини «Антошка» про стягнення моральної шкоди. Із позову вбачається, що 08 серпня 2006 року позивачка поступила у відділення патології вагітності КМУ «Міська лікарня №1» з діагнозом: Вагітність 125-26 тижнів. [INFO], о 16 годині 05 хвилин, на терміні 26-27 тижнів у неї народилася донька, [PERSON], пологи були передчасні. До надходження в пологовий зал позивачці проводили ультразвукове дослідження, де зі слів медичного працівника дитині ставилося маса 2300 грамів. При обстеженні було видно, що дитина знаходиться в тазовому передлежанні, у зв'язку з чим позивачка наполягала на проведенні «кесаревого мовлення», на що їй було категорично відмовлено. Дитина народилася з множинними гематомами по всьому тілу. Після народження дитини, її маса і зріст не мірялися. Дитина була переведена до педіатричного відділення для новонароджених. Приблизно о 23.00 годині, [INFO], після того як позивачці дозволили самостійно пересуватися після пологів, їй стали відомі вага і ріст дитини, які були зазначені на етикетках. Згідно зі вказівками на етикетці новонародженої її маса була 950 грамів і зріст - 35 см. Перебуваючи у відділенні для новонароджених, дівчинка отримувала планову терапію. Наскільки вона була ефективною, позивачці не відомо, так як з листком призначень та переліком медикаментів її не ознайомили. [INFO], в 0 годин 40 хвилин, була константирована смерть дівчинки. Після виписки з пологового будинку, ніяких медичних документів про народження та смерть дитини їй видано не було. Були видані тільки виписка з історії розвитку новонародженого №1520 із записами в ній про гістологічні дані, видані завідуючої відділенням новонароджених [PERSON] Зі слів останньої позивачці стало відомо, що у неї народився плід, а не дитина, та за медичними термінами у неї стався викидень, у зв'язку з чим ніяких медичних документів про факт народження і смерть доньки видавати не належить.У грудні 2012 року позивачка звернулася в перинатальний центр зі своїм питанням, де їй пояснили, що за законодавством України у неї народилася дитина, а не плід. У цьому ж місяці вона звернулася в КМУ «Міська лікарня №1», де заступник головного лікаря з акушерсько-гінекологічної допомоги [PERSON], у присутності інших лікарів повідомила, що яка-небудь інформація по даному факту може бути надана лише за письмовим запитом на ім'я головного лікаря КМУ «Міська лікарня №1». Крім того історію пологів №1520 та історію розвитку новонародженого №1045, ій показали на відстані, в руки для особистого ознайомлення не дали. На прохання ознайомити з медичною картою та історією пологів відмовили, посилаючись знову на письмовий запит. Після цього, 02.01.2013 року вона звернулася в КМУ «Міська лікарня №1» із заявою про видачу медичних документів, що підтверджують факт народження і смерть дитини. У своїй відповіді №01-25 від 11.01.2013 року головний лікар КМУ «Міська лікарня №1» посилається на те, що на момент коли позивачка поступила в заклад, вони керувалися наказом №31 від 19.02.1996 року, зареєстрованим у Мін юсті 05.04.1996 року №160/1185 «Про затвердження Інструкції про визначення критеріїв живонародженості, мертвонарожденності та перинатального періоду».У зазначеній відповіді вказано, що в пункті 5.1 цього наказу вказується, що перинатальний період починається з 28 тижнів, якій відповідає маса плода 1000 грам і більше. Згідно (пункту 5.2. даного наказу) даний новонароджений зареєстрований медичної документації пологового відділення (історія пологів №1520, карта розвитку новонародженого №1045, запис в журналі пологів). У карті розвитку новонародженого даний новонароджений описаний як плід. На звернення в адміністрацію КМУ «Міська лікарня №1» видати всі належні документи про народження та смерті доньки, їй відмовили, мотивуючи тим, що народився не дитина, а плід. Не погодившись з неправомірною відмовою, для захисту своїх прав позивачка змушена була звернутися до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою про встановлення факту народження та смерті дитини та зобов'язання видати медичні документи. 10 лютого 2014 року Краматорський міський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив у повному обсязі і своїм рішенням встановив: - факт народження дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] доньки [PERSON], [INFO], в пологовому відділенні Комунальної медичної установи «Міська лікарня №1» м. Краматорська Донецької області; - факт смерті дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] і померла [INFO] у пологовому відділенні Комунального медичного закладу. Цим же рішенням суд зобов'язав Комунальну медичну установу «Міська лікарня №1» м. Краматорська Донецької області видати медичні свідоцтва про народження і смерть [PERSON], яка народилася [INFO] і померла [INFO]. 11 березня 2014 року Апеляційний суд Донецької області своєю ухвалою рішення Краматорського міського суду Донецької області залишив без змін. Тільки після рішення Апеляційного суду Донецької області відповідач видав документи, на підставі чого 19.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області позивачка отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію про народження доньки і свідоцтво про її смерть. Таким чином, позивачка вважає, що своїми діями відповідач завдав їй значної моральної шкоди, що підлягає стягненню на її користь у розмірі 50000,00 гривень. Моральну шкоду позивачка обґрунтовує тим, що протягом декількох років, адміністрація відповідача вводила її в оману, наполягаючи на тому, що в неї народилася не дитина, а плід. Протягом усього цього часу вона була змушена оббивати пороги різних інстанцій: відповідача, прокуратури, перинатальний центр і доводити через суди народження у неї живої дитини. Хоча, згідно з усіма медичними документами про народження доньки є записи про народження живої людини, що було згодом підтверджено судом. За весь цей час я переносила постійні моральні та психологічні страждання, на грунті нервових потрясінь переживала неодноразові стреси. Просить суд стягнути 50000 тис грн. моральної шкоди, 5000 тис грн. із яких перерахувати на користь дитячого дому «Антошка». В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснюючи, що ніякої моральної шкоди адміністрацією КМУ «Міська лікарня №1» позивачці не заподіяно. Представник третьої особи просила винести рішення на розсуд суду. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1). У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2). У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3). У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4). У приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Так , в судовому засіданні достовірно встановлено, що у позивачки [INFO] народилася, а [INFO] померла дитина, що підтверджується рішенням Краматорського міського суду (а.с.15-16); ухвалою Апеляційного суду Донецької області (а.с.17-18); свідоцтвом про смерть (а.с.20). Суд приходить до висновку, що позивачка довела в судовому засіданні, що їй заподіяно моральних страждань, що виявилися в душевних стражданнях, приниженні, тому що вона на протязі декілька років не мала можливості довести, що в неї народилася дитина, яку вона поховала на кладовищі, а не плід. Своєю поведінкою представники відповідача на протязі тривалого часу не давали їй спокійно жити, тому що вона дуже страждала, що не може майже отримати свідоцтво про смерть дитини і вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 20000 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 5000 грн на користь дитячого будинку «Антошка» суд вважає в цій частині позову слід відмовити, виходячи з того, що ця вимога не відповідає способу захисту згідно ст..16 ЦК України, так як ця установа немає жодного відношення до спору, що виник між позивачем та відповідачем і ніякої моральної шкоди їм не заподіяно. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково. Судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 200 грн.

Outcome: partial