Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

26 листопада 2020 року заявник [PERSON] ,\~ з метою подальшої реалізації свого права на пенсійне забезпечення, звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа у вигляді трудової книжки в якій його прізвище невірно вказано як « [PERSON] » (російською). Вищевказана обставина перешкоджає заявнику в оформленні пенсії за віком, а допущені у трудовий книжці неточності не можуть бути усунуті в позасудовому порядку. В судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явились та надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявник підтримала заявлені вимоги, третя особа у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1998 року Шишацьким РВ УМВС України в Полтавській області анкетні дані заявника викладені українською мовою як « [PERSON] », а російською як « [PERSON] ». Народився він 18 листопада 1960 року\~ (а.с.6). 22 листопада 1981 року колгоспом імені [PERSON] видано трудову книжку колгоспника серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », [INFO] (титульна сторінка заповнена російською мовою) (а.с.9). При консультації та оцінці поданих заявником документів, працівники пенсійного фонду вказали, що подана ним трудова книжка не може бути взята до уваги через те, що зазначене у ній прізвище не співпадають з анкетними даними документів, що посвідчують його особу. Враховуючи те, що трудова книжка була видана в 1981 році, про що свідчить перший запис, суд при розгляд справи керується вимогами законодавства чинного на той час. Так, згідно п.п. 1-2 Постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робочих та службовців»\~ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. Згідно п. 6\~ вказаної Постанови до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; освіта, професія, спеціальність, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, відомості про нагородження і заохочення тощо. Відповідно до п. 18 вказаної Постанови відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівників підприємств, установ, організацій. Порядок внесення виправлень в трудові книжки вимогами вказаної Постанови регламентований не був, натомість на даний час він регламентується вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України,\~ Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від\~ 29.07.1993\~ №\~ 58. Так, згідно п. 2.6. Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено\~ відповідний\~ запис. Враховуючи факт наявності у заявника оригінала вказаної трудової книжки на його ім`я, те, що прізвище власника трудової книжки лише на одну літеру різниться з його прізвищем у паспорті, а інші данні (ім`я, по батькові., дата народження співпадають)\~\~ суд приходить до висновку, що трудова книжка\~ дійсно належить заявнику та відображає його трудову діяльність. З огляду на ліквідацію підприємства, що видало трудову книжку та здійснило у ній перший запис в 1981 році і відсутність у нього правонаступників, внести зміни (доповнення) до вказаної трудової книжки не виявляється можливим. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прийняття судового рішення сприятиме реалізації заявником його права на пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved