Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

26 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в рахунок її частки у праві спільної власності у розмірі 326243 грн. 11 січня 2021 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву та просила: визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , як на майно придбане під час шлюбу за особисті кошти; визнати за позивачем та відповідачем право спільної сумісної власності на 2/3 частини вказаної квартири та поділити вказане майно в рівних частинах між ними. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що з 4 жовтня 2014 року по 30 липня 2020 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO] . Під час перебування у шлюбі подружжям була придбана квартира [ADDRESS] за 18000 доларів США, з яких: 8000 доларів США були подаровані їй її матір`ю; 7000 доларів США подаровані подружжю на весілля; 3000 доларів США були позичені відповідачем, які були повернуті під час шлюбу. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 70 СК України [PERSON] просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, направив до суду свого представника, який просив поділити спільне майно подружжя, виділивши кожному по Ѕ частині. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу, майно набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 4 жовтня 2014 року по 30 липня 2020 року. За час шлюбу, 25 грудня 2014 року придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Позивач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про визнання за нею права особистою приватної власності на 1/3 частину спірної квартири не надала. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім цього, в первісній позовній заяві поданій до суду 26 жовтня 2020 року [PERSON] зазначала, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя. З врахуванням вищезазначеного квартира [ADDRESS] є спільним майном подружжя та має бути розподілена між сторонами у справі в рівних частках. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial