Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

25 листопада 2014 року позивач Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з 27.07.2013 року по 03.09.2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді міліціонера 1 взводу 1 роти окремого батальйону міліції УДСО при ГУМВС та був звільнений за порушення дисципліни. Поступаючи на службу в органи внутрішніх справ, між УДСО, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту державної служби охорони при МВС України 01.04.2013 року було укладено договір № 197 про навчання. За даним договором УДСО взяло на себе зобов'язання направити [PERSON] на навчання та оплатити його, а відповідач пройти курс навчання та повернутися до місця своєї служби та відпрацювати безперервно впродовж трьох років після закінчення навчання. УДСО свої зобов'язання за договором виконало, проте, [PERSON] не відпрацював встановленого терміну, у зв'язку з чим, після уточнення позовних вимог, просять суд стягнути на свою користь 16703,92 грн., які складаються з суми боргу за навчання - 13947,73 грн., податок на прибуток - 2650,07 грн. та пені - 106,12 грн., а також судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представники позивача в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представники позивача не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір № 197 від 01.04.2013 року про навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Згідно умов укладеного договору УДСО зобов'язалося перерахувати Навчальному закладу кошти на підготовку [PERSON] по факту його зарахування на навчання, а [PERSON] прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО та відпрацювати на посадах атестованих співробітників підрозділу безперервно, впродовж трьох років після закінчення свого навчання (а.с. 4-6). Згідно ч.ч.1, 2, 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням МВС та особою. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Згідно п. 2.6. укладеного Договору у випадках звільнення зі служби в підрозділі УДСО, до спливу трирічного терміну або у разі переведення в інший підрозділ МВС, кандидат впродовж одного календарного місяця зобов'язується повернути Управлінню витрати, пов'язані з його навчанням в повному обсязі. Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 передбачено, що в разі відмови особи (курсанта) добровільно відшкодовувати витрати, пов'язані з її навчанням, ця сума стягується у судовому порядку. Судом встановлено, що наказом УДСО при ГУМВС України в Донецькій області № 230 о/с від 03.09.2014 року молодшого сержанта міліції [PERSON] звільнено з органів МВС у запас Збройних сил за п.63 «є» . (а.с. 8). За період навчання у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту державної служби охорони при МВС України, витрати на утримання відповідача склали загальну суму у розмірі 13 947 грн. 73 коп., що були перераховані позивачем згідно умов договору. З огляду на фактичні обставини справи суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за навчання підлягають задоволенню, оскільки встановлено факт невиконання відповідачем умов договору про навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню вартість навчання у зв'язку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України у сумі 13 947 грн. 73 коп. Відповідно до п. 140.1.3 Податкового Кодексу України, витрати платника податку на професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації працівників робітничих професій, а також у разі якщо законодавством передбачено обов'язковість періодичної перепідготовки або підвищення кваліфікації. Витрати на навчання та/або професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації у вітчизняних або закордонних навчальних закладах, якщо наявність сертифіката про освіту в таких закладах є обов'язковою для виконання певних умов ведення господарської діяльності, в тому числі, але не виключно вищих та професійно-технічних навчальних закладах фізичних осіб (незалежно від того, чи перебувають такі особи в трудових відносинах з платником податку), які уклали з ним письмовий договір (контракт) про взяті ними зобов'язання відпрацювати у платника податку після закінчення вищого та/або професійно-технічного навчального закладу і отримання спеціальності (кваліфікації) не менше трьох років. У разі розірвання письмового договору (контракту), зазначеного в абзаці другому цього підпункту, платник податку зобов'язаний збільшити дохід у сумі фактично здійснених ним витрат на навчання та/або професійну підготовку, які були включені до складу його витрат. Внаслідок такого збільшення доходу нараховується додаткове податкове зобов'язання та пеня в розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на день виникнення податкового зобов'язання з податку, яке мав би сплатити платник податку у встановлений строк у разі, якщо б він не користувався податковою пільгою, встановленою цим підпунктом, обчислені до суми такого податкового зобов'язання та розраховані за кожен день недоплати, закінчуючи днем збільшення доходу. Сума відшкодованих платнику податку збитків за такою угодою (договором, контрактом) не є об'єктом оподаткування в частині, що не перевищує суми, на які збільшено дохід, сплати додаткового податкового зобов'язання та пені, зазначених в цьому абзаці. З бухгалтерської довідки вбачається, що відшкодування податку на прибуток складає 2650,07 грн. та пеня 106,12 грн., тому з [PERSON] підлягає до стягнення сума податку на прибуток у розмірі 2650,07 грн. та сума пені у розмірі 106,12 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 16703,92 грн., яка складається з 13947,73 грн.- борг по оплаті за навчання, 2650,07 грн. - податок на прибуток та 106,12 грн.- пеня, а також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved