Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

26.07.2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 15.06.2007 року [PERSON] уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11170916000. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 15.06.2007 року. За умовами Іпотечного договору Іпотекодавець передавав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту наступне нерухоме майно: квартира під [ADDRESS]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору було відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк», що є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. Договір Іпотеки передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку встановленою статтею 37 Закону України «Про іпотеку», як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте 30.06.2016 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно, яке було предметом іпотеки накладено арешт ухвалою про забезпечення позову, по справі 2-1464/2009 від 12.10.2009 року, яка видана Голопристанським районним судом Херсонської області. Позивач вважає, що арешт, накладений ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.10.2009 року, порушує права Позивача, як іпотекодержателя нерухомого майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі представника позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2007 року [PERSON] уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11170916000, за умовами якого Кредитор надавав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 15.06.2007 року. За умовами Іпотечного договору Іпотекодавець передавав в іпотеку Іпотеко держателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту наступне нерухоме майно: квартира під [ADDRESS]. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк», що є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. Згідно інформаційної довідки №62412109 від 30.06.2016 року ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області №2-1464/2009 від 12.10.2009 року накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] За положеннями ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оцінивши в сукупності здобуті у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved