Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

25.08.2015 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», звернулося до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 18.10.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №50010886, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 113 125,29 гривень, що еквівалентно станом на дату укладання договору 13802,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см., рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19.10.2013 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50010886, за яким відповідачем було передано в заставу автомобіль марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] . У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 25.08.2015 року мав заборгованість у розмірі 461776,84 грн. Оскільки відповідач продовжував ухилятися від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду з указаним позовом. Позивач просив звернути стягнення на заставне майно - автомобіль марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см., рік випуску 2013, реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 226 250,58 грн., шляхом його вилучення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»від [PERSON] в рахунок заборгованості відповідно до кредитного договору № 50010886 від 18.10.2013 року, а саме: основної суму боргу у розмірі 272 190, 84 грн., збитки у розмірі 54 385,00 грн., штраф у розмірі 24 423,96 грн., пеню у розмірі 531,92 грн., 3% річних у розмірі 5 450,90 грн. та інфляційних витрат у розмірі 104 794,22 грн., що разом складає 461 776, 84 грн., та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50010886 від 19.10.2013 року для задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», а також стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір в сумі 3654,00 грн. Ухвалою суду від 11.09.2015 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 09.11.2015 року. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області віл 17.12.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 11.09.2015 року про відкриття провадження відхилено, ухвалу залишено без змін. Ухвалою суду від 03.02.2016 року задоволено клопотання [PERSON] та прийнято до спільного розгляду із первісною позовною заявою зустрічну позовну заяву [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання пунктів кредитного договору недійсними. В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви відповідач посилався на те, що оспорюваний правочин від 18.10.2013 року укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США, умови ст. 1.3. та cт. 1.3.1 Загальних умов кредитування суперечать ч.1 cт. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також вважає, що умови статті 1.3.1 Загальних умов кредитування є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та прямо порушують вимоги п.3 та п.4 ч.5 ст. 11 вказаного Закону, а саме: 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. На думку відповідача положення статті 1.3.1 Загальних умов кредитування прямо передбачає зміну основної суми боргу шляхом врахування коригування суми процентів, що прямо заборонено п.3 ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно, вказані дії маскуються шляхом відображення в рахунках, наданих позивачем. Відповідач вважає, що дискримінаційними стосовно споживача є правила зміни відсоткової ставки, що прямо заборонено п.4. ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач [PERSON] просив визнати недійсними положення статті 1.3 та статті 1.3.1. Загальних умов кредитування Кредитного договору № 50010886 від 18.10.2013 року, укладеного між ним та ТОВ «Порше Мобіліті». 17.05.2016 року позивач надав суду заперечення на зустрічну позовну заяву, відповідного до яких позовні вимоги відповідача не визнав, з тих підстав, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті. Крім того, твердження відповідача про те, що позивачем встановлено дискримінаційні стосовно відповідача правила зміни відсоткової ставки, є безпідставним, оскільки встановлена процентна ставка та правила її зміни передбачені та врегульовані нормами чинного законодавства України. Загальний розмір щомісячного платежу є фіксованим, таким, що погоджений сторонами у графіку погашення кредиту та залишається незмінним. Відповідач свої підписом на кожному аркуші rредитного договору підтвердив той факт, що йому були роз`яснені усі умови кредитування. Відповідач не несе жодних додаткових витрат відповідно до умов договору, не має жодних змін у витратах відповідача, а також відсутня будь-яка плата за дострокове повернення суми кредиту, а тому твердження відповідача про зворотне є безпідставними та необґрунтованими. 24.10.2017 року позивач надав суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просив: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер картки фізичної особи - платника податків: [NUMBER] , [INFO] ) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (місцезнаходження: проспект Павла Тичини 1В, офіс «В», м. Київ 02152, Україна, ідентифікаційний код 36422974, п/р [NUMBER] в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300379) за Кредитним договором №50010886 від 18.10.2013 року у розмірі 600 460,52 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см., рік випуску 2013 - шляхом його реалізації на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість у розмірі 226 250,58 грн. згідно з Договором застави транспортного засобу №50010886 від 19.10.2013 р. 25.06.2018 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не має заборгованості перед позивачем за несплаченими щомісячними платежами, тому позивач не має права дострокового повернення кредиту. Крім того, позивач не має права просити суд вилучити майно на свою користь, оскільки ст. 41 Конституції України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 26.03.2019 року позивачем направлена до суду заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50010886 від 18.10.2013 року у загальному розмірі 614221,56 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 156079,53 грн., додатковим кредитом у розмірі 132087,59 грн., збитками у розмірі 54385,00 грн., штрафом у розмірі 24423,96 грн., 3% річних за кредитом у розмірі 20205,04 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 10047,15 грн., інфляційними втратами за додатковим кредитом у розмірі 172132,69 грн. та інфляційними втратами за кредитом у розмірі 44860,60 грн., також судові витрати. 16.05.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві від 25.06.2018 року. Ухвалою суду від 07.10.2019 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11.12.2019 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив її задовольнити, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні, відповідач первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №50010886, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 113 125,29 гривень, що еквівалентно станом на дату укладання договору 13802,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 390 куб. см., рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Строк повернення кредиту встановлений протягом 60 місяців. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19.10.2013 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50010886, за яким відповідачем було передано в заставу автомобіль марки VW, модель Golf Variant VI, кузов № [NUMBER] . Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядок, що встановлені договором. 24.09.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін /Додаткову угоду №1 до кредитного договору №50010886 від 18.10.2013 року. Відповідно до п.1.1., п. 1.2. Додаткової угоди позивачем було надано відповідачу додатковий кредит, у сумі, яка еквівалентна у гривні 6 150,40 дол. США. У свою чергу, відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу суму додаткового кредиту у певному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків що є його невід`ємними частинами, та цієї додаткової угоди. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів. Згідно з п.1.10.1. додаткової угоди надання додаткового кредиту здійснюється починаючи з дати укладення цієї додаткової угоди, додатковий кредит надається рівними частинами щомісячно. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК) Відповідно п. 8.2. кредитного договору у випадку порушення терміну повернення кредиту, визначеного в статті 3.3. (до 30-й (тридцятого) календарного дня з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачеві), відповідач сплачує позивачеві штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Також відповідно до п. 8.3. договору за кожен випадок порушення відповідачем умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4. договору відповідач сплачує позивачеві штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту: 20 доларів США за направлення першого листа щодо сплати, 25 доларів США. Крім того, однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності є відшкодування збитків, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав. Так, станом на 26.03.2019 року сума заборгованості склала 614221,56 грн.: що складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 156079,53 грн., додатковим кредитом у розмірі 132087,59 грн., збитками у розмірі 54385,00 грн. (витрати, пов`язані з наданням колекторських послуг в сумі 38485,00 грн., вчиненням виконавчого напису нотаріусом в сумі 3900,00 грн., наданням юридичних послуг в сумі 12000,00 грн.), штрафом у розмірі 24423,96 грн., 3% річних за кредитом у розмірі 20205,04 грн., 3% річних за додатковим кредитом у розмірі 10047,15 грн., інфляційними втратами за додатковим кредитом у розмірі 172132,69 грн. та інфляційними втратами за кредитом у розмірі 44860,60 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку. З огляду наведеного, ураховуючи порушення відповідачем зобов`язання за кредитними угодами, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 614221,56 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідач наполягає на тому, що оспорюваний правочин укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США, умови ст. 1.3. та cт. 1.3.1 Загальних умов кредитування суперечать ч.1 cт. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1.3. кредитного договору сторони погодили, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Крім того, відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому відповідач сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. 1)сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих позивачем, в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору; 2)позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті. Вказана правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14. Щодо несправедливих умов кредитного договору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 Цивільного кодексу України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Сторони в п. 1.3. Загальних умов кредитування погодили, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування відповідач сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передував дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього договору. Таким чином, коригування суми процентів відповідно до Загальних умов кредитування здійснюється в інтересах як відповідача, так і позивача, а, отже, відповідає принципам справедливості та добросовісності. Окрім того, волевиявлення відповідача щодо укладання кредитного договору було вільним, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач за власної ініціативи звернувся до позивача з проханням щодо надання кредиту. Також суд звертає увагу, що загальний розмір щомісячного платежу є фіксованим, таким, що погоджений сторонами у графіку погашення кредиту та залишається незмінним та з моменту підписання додаткової угоди становить еквівалент у гривні 421,77 дол. США за обмінним курсом, що є чинний на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. Крім того, відповідно до умов договору загальний розмір щомісячного платежу не може бути збільшений або зменшений виключно на власний розсуд позивача. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору відповідач має право в будь-який час достроково повернути кредит у повному обсязі або у його частині. У разі дострокового повернення суми кредиту, що залишилась невиплаченою, враховуючи п. 1.3.1. кредитного договору позивач здійснює розрахунок залишку кредиту з урахування погодженого сторонами обмінного курсу банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до залишку суми кредиту в еквіваленті дол. США, що залишилась невиплаченою відповідно до графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, що є чинний на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. Будь-якої плати за дострокове повернення суми кредиту не передбачено. Положення кредитного договору не передбачають будь-яких додаткових витрат відповідача, а, отже, відповідають принципам справедливості та добросовісності. Відповідно до п. 9.5., 9.6. Загальних умов кредитування підписання Загальних умов кредитування відповідач підтвердив, що позивач належним чином ознайомив відповідача із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також те, що відповідач ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених позивачем. При чому, валютні ризики, що можуть виникнути внаслідок виконання сторонами умов кредитного договору рівномірно розподіляються між сторонами, адже коливання курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти можливе як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення. Таким чином, відповідач свої підписом на кожному аркуші кредитного договору підтвердив той факт, що йому були роз`яснені усі умови кредитування. Відповідач не несе жодних додаткових витрат відповідно до умов договору, не має жодних змін у витратах відповідача, а також відсутня будь-яка плата за дострокове повернення суми кредиту, а тому твердження відповідача про зворотне є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач вважає, що дискримінаційними є стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, що прямо заборонено п.4. ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Сума кредиту, у розмірі, погодженому сторонами, була надана відповідачеві саме в українських гривнях. При цьому, як в кредитному договорі, так і у всіх додатках до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в еквіваленті доларів США. Загальний розмір щомісячного платежу є таким, що погоджений сторонами у графіку погашення кредиту та незмінним з моменту укладення кредитного договору та додаткової угоди. Згідно із ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка є змінною та становить 9,9% річних. Згідно із ч. 4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п. 2.4. кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з ЗО днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Процент нараховується на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Тобто, розмір процентної ставки відповідає встановленому у кредитного договорі та в жодному разі не змінюється позивачем в односторонньому порядку. У пп. 1.1., 1.3., 1.3.1. кредитного договору визначені умови розрахунку та сплати щомісячного платежу у погашення кредиту, що погоджені сторонами. Як положення кредитного договору, так і щомісячні платежі у погашення кредиту не можуть бути зміненими в односторонньому порядку. Всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування. Таким чином, твердження відповідача про те, що позивачем встановлено дискримінаційні стосовно відповідача правила зміни відсоткової ставки, є безпідставним, оскільки встановлена процентна ставка та правила її зміни передбачені та врегульовані нормами чинного законодавства України. Отже, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати з оплати судового збору в сумі 3861,00 грн.

Outcome: approved