Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

24 грудня 2018 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 12.06.2018 року ПАТ «Альфа-Банк» (далі - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) уклали Акцепт пропозиції про укладання угоди про надання кредиту № 500809878 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позивач (кредитор) зобов`язується надати відповідачу (позичальникові) кредит у сумі 174243,60 грн у строку з 12.2018 року. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 13.12.2018 року має прострочену заборгованість за кредитом - 174243 грн. 60 коп. Вказану заборгованість, борг за відсотками - 19337,91 грн, неустойку в розмірі 2000,00 грн та судовий збір у розмірі 2953,98 грн позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судовому засіданні 22.04.2019 сторони відсутні. Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, від імені та в інтересах якого діє адвокат Паруль Ю.О., подала клопотання про перенесення судового засідання. Також надіслала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що на думку відповідача, угода про надання особистого кредиту від 12.06.2018 не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню її недійсною. З наданої позивачем виписки по особовим рахункам вбачається, що відповідачем в період з 12.06.2018 по 13.12.2018 було сплачено на рахунок позивача кошти у сумі 17 691,61 грн., що підтверджує відсутність заборгованості по сплаті кредиту у відповідача. Щодо заявлених вимог про стягнення неустойки та штрафу, то відповідач вважає їх незаконними і такими, що теж не підлягають задоволенню. В судове засідання 23.02.2021 сторони, будучи належним чином повідомленими не з`явилися. В матеріалах справи міститься письмове клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2018 року за Акцептом пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту № 500809878 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту/кредитний договір № 500809878 від 12.06.2018 року, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 174243,60 грн., зі сплатою 23% річних на строк до 13.06.2021 року, із встановленням графіку погашення кредиту. (а.с. 4-5, 16). Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 2.3. Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» договір вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банку. Згідно із п. 4.2.7. Публічної пропозиції відповідач зобов`язався вчасно розміщувати на поточному рахунку/рахунку ЕПЗ кошти, достатні для здійснення всіх необхідних платежів по поточному рахунку/рахунку ЕПЗ, в тому числі і пов`язаних з виконанням умов даного договору. Згідно з п.п. 4.2.9 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в разі виникнення несанкціонованої кредитної заборгованості за рахунком клієнт зобов`язаний повертати Банку таку заборгованість наступним чином: сплачувати нараховані проценти за Несанкціонованою кредитною заборгованістю, що виникла в поточному календарному місяці в останній робочий день поточного календарного місяця; сплачувати заборгованість за сумою основного боргу Несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується Банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору, що визначає умови користування Продуктами Банку. Сума заборгованості за Несанкціонованою кредитною заборгованістю, що неповернена у зазначений строк, вважається Банком простроченою заборгованістю; у разі прострочення строку погашення за Несанкціонованою кредитною заборгованістю, зазначеним в п. 4.2.9.2 Договору, Банк зупиняє нарахування відсотків за Несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої Несанкціонованою кредитною заборгованістю у розмірі, що зазначається в Тарифах до Договору, яку Держатель зобов`язаний сплатити Банку. В день сплати Держателем простроченої заборгованості за Несанкціонованою кредитною заборгованістю в повному обсязі, Банк припиняє нарахування пені. Позивачем виконано умови Договору № 500809878 від 12.06.2018 року та видано відповідачу грошові кошти на загальну суму 174243,60 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та не спростовано ним. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Доказів на підтвердження визнання Договору від 12.06.2018 у встановленому законом порядку недійсним матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 4.3.13, 4.3.16 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» має право достроково розірвати Договір в порядку передбаченому цим Договором та/або чинним в Україні законодавством; вимагати дострокового виконання зобов`язань держателя за Договором у випадках та порядку передбаченому Договором кредиту, сплатити нараховані проценти та інші платежі за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку. Як зазначив позивач, відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але доказів цього, як і копії самої вимоги, суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті станом на 13.12.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 195 581,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 174 243,60 грн., заборгованості за процентами - 19 337,91 грн., штрафу - 2000 грн (а.с. 20). Суд бере до уваги правові висновки, наведені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) за змістом яких: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку від 04.07.2018 № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Так, згідно з відомостями виписки по рахунку відповідача за період з 12.06.2018 по 13.12.2018 [PERSON] здійснював часткові платежі на погашення основної суми кредиту за Договором у розмірі: у липні 2018 році - 3405,26 грн, у серпні 2018 року - 3 604,84 грн, у листопаді 2018 року - 3673,93 грн, а всього 17 691,61 грн. Вихідний залишок по рахунку на кінець періоду становить 156 551,99 грн (а.с. 21). Отже суд приходить до висновку, що відомості наданого банком розрахунку заборгованості не узгоджуються з відомостями виписки по рахунку [PERSON] за період з 12.06.2018 по 13.12.2018. Так, зокрема у розрахунку відсутні дані про сплату відповідачем коштів на погашення кредиту, а тому він не може бути належним та допустимим доказом у справі. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами розмір заборгованості за кредитом (тілом кредиту) позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові позивачу відмовлено повністю, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed