Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

25 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Завидче померла свекруха позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, а саме земельна ділянка (пай) на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області. Спадщину фактично прийняв чоловік позивача [PERSON], який був єдиним спадкоємцем померлої за законом. Однак, не зареєстрував спадщини на своє ім'я, оскільки державний акт на ім'я, його матері виданий після смерті спадкодавця. [PERSON] помер [INFO] в селі Завидче Радехівського району Львівської області, після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема земельна ділянка (пай), яка йому належала на праві приватної власності на земельну ділянку (пай), а також право на земельну ділянку (пай), яку [PERSON]. фактично прийняв як спадщину після смерті його матері. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач - дружина як спадкоємець за законом. Крім неї разом із позивачем в господарстві була зареєстрована донька [PERSON], однак на час смерті батька вона проживала в м.Львові та спадщини не прийняла. Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса є неможливим, тому що державні акти на землю видані після смерті спадкоємців. Просить Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельні ділянки, згідно Державного акту, серії [NUMBER] площею - 1,2284 га / рілля/ та площею - 0,8480 га /рілля/ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Завидчанської сільради Радехівського району Львівської області, та згідно Державного акту, серії [NUMBER], площею - 0,9289 га /рілля / та площею - 0,6366 га /рілля/ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області. 23 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу без її участі (а.с.43). Представник відповідача Завидченської сільської ради не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без представника та не заперечує проти позовної заяви (а.с.45). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], актовий запис №12 (а.с.6). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка, площею 2,0764 га, яка розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом, серії [NUMBER] виданого 11.04.2000 року Радехівською районною радою на підставі рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 25.02.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9221, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,8480 га та площею 1,2284 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] (а.с.9-10). Із довідки Завидчанської сільської ради Радехівського району №99 від 4 квітня 2018 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. На день смерті разом із нею були зареєстровані [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (невістка), [PERSON], [INFO] (внучка), [PERSON], [INFO] (правнук) (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], вбачається що [PERSON], [INFO], в графі мати записана [PERSON] (а.с.8). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] актовий запис №5 (а.с.13). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка, площею 1,5655 га, яка розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом, серії [NUMBER], виданого 11.04.2000 року Радехівською районною радою на підставі рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 25.02.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9220, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,6366 га та площею 0,9289 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] (а.с.9-10). Крім цього, після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - земельна ділянка, яку [PERSON] фактично прийняв після смерті матері [PERSON]. Із довідки Завидчанської сільської ради Радехівського району №102 від 4 квітня 2018 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На день смерті разом із ним були зареєстровані [PERSON], [INFO] (дружина), [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (внук) (а.с.14). Із довідки-виписки, виданої 23 квітня 2018 року виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району №126, вбачається, що згідно запису по господарської книги №3 за 1991-1995 року, особовий рахунок [NUMBER] в [ADDRESS] станом на 1991 року в господарстві були зареєстровані [PERSON], [INFO] (помер 1998 р.), [PERSON], [INFO] (померла 1994 р.), [PERSON], [INFO], яка зареєстрована і проживає на даний час. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1278 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки Державні акти на право приватної власності на землю видані після смерті спадкоємців. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved