Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

24 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13 жовтня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 83. Від шлюбу з відповідачем спільних дітей не мають. Зазначає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. За час спільного проживання стало видно, що у них різні погляди на подружнє життя, також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання та поваги. Їх шлюбні відносини фактично припинились з липня 2016 року і на даний час вони проживають окремо. Позивач неодноразово пропонувала разом звернутись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу ,але відповідач відмовлявся. 23 лютого 2017 року сторони зявились до Софіївського відділу ДРАЦС Дніпропетровської області для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, але з технічних причин заява не була прийнята. В подальшому позивач запропонувала звернутись повторно 24.02.2017 року до органів, однак розірвати шлюб не вдалось. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, яке є їх спільною власністю на час звернення до суду немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області . Актовий запис № 83, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 313806 від 13.10.2015 року (а.с. 4). Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до довідки Новоюлівської сільської ради Софіївського району № 141 від 20.02.2017 року позивач проживає за адресою [INFO] (а.с. 10). Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, \~збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни прізвище, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвище позивачу «Ткачук».

Outcome: approved