Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

25 травня 2017 року голова Шевченківської районної державної адміністрації, голова органу опіки та піклування [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], передати дитину до органу опіки та піклування Шевченківської райдержадміністрації для подальшого влаштування, а також стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 533,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку встановленого законодавством. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила суду, що дитина проживає фактично без материнського догляду і виховання. У зв'язку з цим позивач вважає доцільним позбавити батьківських прав за ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог органу опіки та піклування, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно сина. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши думку прокурора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню лише частково з наступних підстав. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] виданого 06.09.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, матір'ю дитини записана [PERSON] (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.9). В зв'язку зі складним матеріальним становищем та враховуючи той факт, що дитина потребує спеціалізованої медичної допомоги, на підставі заяви матері (а.с.10) та розпорядження голови райдержадміністрації від 22 червня 2011 року № 199 хлопчик був влаштований до Харківського обласного Будинку дитини № 2 на повне державне забезпечення (а.с.13). Наказом начальника служби у справах дітей № 26 від 21.06.2011 року [PERSON] поставлений на облік служби в зв'язку з влаштуванням до Будинку дитини згідно заяви матері (а.с.12). Шевченківським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно з працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації здійснювали обстеження умов проживання [PERSON], проводилась робота з профілактики зловживання алкогольними напоями, надавались послуги щодо ведення домашнього господарства, покращення санітарно-гігієнічного стану квартири. Проте [PERSON] не реагувала, ніяких позитивних змін та висновків не зробила. Останній виносилися офіційні попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. (а.с.14) Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 05 лютого 2013 року № 38 термін перебування [PERSON] в Будинку дитини на повному державному утриманні продовжено без кінцевого терміну (а.с.16). [PERSON], як дитині з особливими потребами, за час перебування в будинку малюка, встановлено інвалідність. Тому хлопчику необхідна постійна медико-педагогічна та медико-соціальна корекції. Для повноцінного розвитку та виховання дитині потрібні любов, підтримка, піклування матері, чого дитина не отримує з того часу, як був влаштований до будинку малюка. В березні 2014 року Орган опіки та піклування райдержадміністрації звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав гр-ки [PERSON] на її малолітнього сина, проте Рішенням суду від 10.04.2014 року в задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування - було відмовлено (а.с.18,19), зобов'язано було [PERSON] змінити ставлення до виховання сина. 17 червня 2014 року [PERSON] було запрошено до Служби у справах дітей, де було проведено бесіду, роз'яснено вимоги українського законодавства щодо належного виконання батьківських обов'язків. Остання підписала зобов'язання про те, що буде регулярно відвідувати свого сина в закладі, цікавитися його станом здоров'я, розвитком, проявляти любов та піклуватися про нього (а.с.20). В жовтні 2016 року з [PERSON] було проведено бесіду та наголошено на тому, що якщо вона не буде відвідувати свого сина, службою у справах дітей буде ініційовано питання про позбавлення її батьківських прав. За інформацією Харківського обласного будинку дитини № 2 від 15.12.2016 року № 643 [PERSON] за період з 2011 року по 2017 рік відвідувала свого сина сім разів. Останній раз відвідувала свою дитину у закладі 26 лютого 2016 року з 11.00 години до 11.30 години (а.с.22). За інформацією Шевченківського РЦСССДМ від 17.05.2017 року № 142 родина [PERSON] перебуває з 16 грудня 2011 року на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Протягом 2016 року з [PERSON] проводилася робота за карткою обліку роботи з сім'єю, надавалися послуги щодо підвищення виховного потенціалу, налагодження санітарно-гігієнічних умов проживання, ведення здорового способу життя, проте належних висновків зроблено не було (а.с.23). Згідно висновку органу опіки та піклування райдержадміністрації № 02-29/1009 від 04.05.2017 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина (а.с.24). Таким чином, суд приходить до висновку, що мати малолітньої дитини [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно до положень ст.164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Виходячи з аналізу зібраних доказів суд вважає, що батьки які не піклуються про дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання своїх дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти, негативно впливають на дітей - мають бути позбавлені батьківських прав. В даному випадку позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним, відповідає інтересам її дитини, необхідне для встановлення остаточного соціально-правового статусу. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання свого сина, суд вважає за необхідне відмовити, так як ні в позові, ні в судовому засіданні представником позивача не було вказано на чию користь необхідно проводити стягнення аліментів. На рахунок неповнолітньої дитини, як просив представник позивача у позові, аліменти не можуть бути стягнуті, оскільки дитина не набула цивільної дієздатності, наданий представником органу опіки і піклування договір (а.с.36) про відкриття поточного рахунку на малолітнього не підписаний уповноваженою особою на опіку. В подальшому при передачі дитини до органу опіки та піклування та встановлення над нею опікуна чи влаштування до дитячого закладу, вказані позовні вимоги можуть бути заявлені повторно. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial