Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

26.08.2015 року Бердянська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа КП «Житлосервіс-2а», про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку, у якому зазначила, що гуртожиток по вул. Кірова, 84 в місті Бердянську Запорізької області є власністю територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради. В кімнаті №57 по вул. Кірова, 84 зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON]. В ході обстеження було встановлено, що [PERSON] в кімнаті №57 по вул. Кірова, 84 не мешкає більше року без поважних причин. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою №57 у гуртожитку по вул. Кірова, 84 в місті Бердянську Запорізької області на підставі ст. 71 Житлового кодексу України. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення.. Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів ( заочне рішення). Представник КП «Житлосервіс-2А» за довіреністю [PERSON] просив задовольнити позов. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на гуртожиток, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради 06.06.2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №321 від 31.05.2002 року, гуртожиток по вул. Кірова, 84 в м. Бердянську належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради (а.с.4-7,12). Відповідно до довідки КП «Житлосервіс-2А» від 20.04.2015року №856 в кімнаті №57по вул. Кірова, 84 зареєстровано місце постійного проживання [PERSON] (а.с.11). Цей факт також підтверджено довідкою Бердянського МВ УДМВС, згідно якій в кімнаті №57по вул. Кірова, 84 зареєстровано з 31.08.1999 року місце постійного проживання [PERSON] (а.с.15). Згідно копій актів обстеження від 27.05.2014р., 13.10.2014р. та 17.04.2015р. було проведено обстеження кімнати на предмет проживання відповідача. В ході обстеження було встановлено, що [PERSON] в кімнаті №57 по вул. Кірова, 84 не мешкає, зі слів сусідів [PERSON] не зявлявся за місцем реєстрації більше року, в кімнаті проживають квартиранти (а.с.8-10). Суд не надає доказового значення даним актам обстеження, так як вони складені зацікавленою в вирішенні спору особою, а саме представником КП «Житлосервіс-2А» [PERSON] При цьому при розгляді справи жодного свідка, якій би підтвердив обґрунтованість складених актів в судове засідання запрошено не було. З огляду на те, що в актах від 13.10.2014 року та від 17.04.2015 року (а.с.9,10) взагалі вказано, що сусіді від підпису відмовилися, суд вважає, що акті не відображають фактичні обставини справи. Комендант гуртожитку, працівник КП «Житлосервіс-2А» [PERSON] пояснила суду, що вона також працює комендантом іще в 22 гуртожитках. Вона примирно двічі на місяць відвідує гуртожиток днем. Жодного разу там [PERSON] не бачила. В листопаді 2015 року вона бачила співмешканку [PERSON], яка в нетверезому вигляді говорила, що буде жити в його кімнаті. Суд не надає доказового значення свідченням свідка [PERSON] про не проживання у гуртожитку [PERSON], так як вона приходила в гуртожиток днем, а [PERSON] міг там знаходитися ввечері, або в ночі. Відповідно до ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Жодного допустимого доказу на підтвердження позовних вимог суду надано не було, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed