Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

24.09.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини, а стягнення аліментів за попереднім рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/104/17 від 28.02.2017 р. припинити з огляду на те, що за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/104/17 від 28.02.2017 р. з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2017 р. і до його повноліття, з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй не вистачає. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заявила про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с.27). Відповідач в судове засідання тричі поспіль не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявив, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.18,20,25). Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання не з'явився жодного разу, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, про що 05.02.2018 року постановив ухвалу. З урахуванням письмової позиції позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/104/17 від 28.02.2017 р. з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно для утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн., починаючи з 30.01.2017 р. і до його повноліття, з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільного сина позивачу не вистачає, що порушує права малолітньої дитини, а тому батько дитини може і зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини, який суд визначив з урахуванням інтересів дитини та меж заявленого позивачем, висновки суду підтверджуються такими доказами: рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/1147/16 від 13.10.2016 р., рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/104/17 від 28.02.2017 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.08.2014 р., довідкою виконавчого комітету Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області № 202 від 20.09.2018 р. (а.с.а.с.6-10) Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182 ч.2, 184, 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; суд може визначити розмір аліментів у визначеній судом частині або в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід; за рішенням суду визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшено, коли цього потребують інтереси дитини. Оскільки стягуваних за рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/104/17 від 28.02.2017 р. аліментів в твердій грошовій сумі 700 грн., починаючи з 30.01.2017 р. і до його повноліття, щомісячно, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], позивачу для його утримання не вистачає, з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, а тому батько дитини може і зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини.

Outcome: approved