Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

25.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 гривень щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, надалі по 2500,00 гривень на утримання [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, крім того старша донька [PERSON] має порок серця, щорічно вони повинні проходити обстеження у лікаря та лікування, позивачка несе витрати на придбання ліків. Вона сама має незадовільний стан здоров'я, перебуває на диспансерному обліку і кожних пів року проходить обстеження, існують з дітьми на кошти її матері, які остання висилає їм з-за кордону, відповідач по утриманню дітей ніякої участі не приймає, хоча і має таку можливість, адже працює за кордоном - у Російській Федерації, будівельником, має статки приблизно 1000,00 доларів США на місяць. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання. Поштове повідомлення наявне в матеріалах справи (а.с.26), а тому відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.10.2003 року, який заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року було розірвано (а.с.10). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до довідки №1108 від 23.08.2016 року, виданої Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області - неповнолітні діти: доньки - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю (а.с.17). Позивачка не працює, оскільки доглядає за дітьми, сама має незадовільний стан здоров'я, вимушена як сама, так і її хвора на серце донька проходити консультації у лікаря та лікування, з її слів вона з доньками існує лише на грошові кошти, які їй висилає з-за кордону її матір, інших доходів вони не мають. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Заперечень на позов відповідач не надав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В порядку ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, зважаючи на положення ст.ст.141, 180-182, 184 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VIII, з 1 травня 2016 року складає 1531 грн. та той факт, що сама позивачка не працює, доглядає за дітьми, сама хворіє, перебуває на диспансерному обліку та проходить кожні пів року курс лікування, враховуючи той факт, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, потім на утримання молодшої доньки в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно до її повноліття. Крім того, позивачкою надано до позову виписку з медичної карти амбулаторного хворого - доньки [PERSON], [INFO], висновок кардіолога, консультативний висновок та докази про понесені витрати на лікування доньки. На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд роз'яснює позивіачці, що згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватисяпісля їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, позивачка має право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину, що викликані її хворобою. При розгляді даної ціивільної справи таких вимог не заявлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial