Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

25.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 11 вересня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з квартири № 1, що розташована за адресою: смт. Нові Санжари, вул. Каштанова, 4, Полтавської області. ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 04.04.2017 року виготовлено технічний паспорт на квартиру № 1 у житловому будинку № 4 що розташований по вул. Каштановій в смт. Нолві Санжари Полтавської області, та зазначено, що прибудова літ. «а1» збудована самочинно. На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлої [PERSON], але зареєструвати право власності на самочинно збудовану прибудову не має можливості, оскільки вищезгадана прибудова не прийнята в експлуатацію, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.04.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду направив письмову заяву № 740/02-21 від 23.05.2018 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З технічного паспорта на квартиру, виготовленого ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 04.04.2017 року, вбачається, що у житловому будинку № 4 по вул. Каштановій в смт. Нові Санжари Полтавської області знаходиться квартира № 1 загальною площею 81,4 кв.м, власником якої є [PERSON]. Згідно відмітки в технічному паспорті прибудова літ. «а1» збудована самочинно (а.с. 10-13). Згідно висновку ФОП [PERSON], прибудова до квартири № 1 двоквартирного житлового будинку на земельній ділянці по вул. Каштановій, 4, в смт. Нові Санжари Полтавської області відповідає Державним будівельним нормам та її рекомендовано легалізувати (а.с. 19-32). Згідно довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» № 3714 від 21.04.2017 року, квартира № 1, що знаходиться за адресою: смт. Нові Санжари, вул. Каштанова, 4, Полтавської області, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новосанжарською державною нотаріальною конторою від 22.04.1992 року за № 916 (а.с. 16). Згідно заповіту від 21 травня 2010 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області, за № 431, [PERSON] заповіла все своє майно дочці [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 1028770 від 06.06.1969 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 293169 від 25.08.1990 року [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 7, 8). [PERSON] померла 11 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 334728 від 12.09.2016 року (а.с. 6). Згідно постанови приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу № 27/02-31 від 14.03.2018 року, після померлої 11.09.2016 року [PERSON] заведена спадкова справа № 5/2017 від 21.02.2017 року. Спадкоємицею майна померлої за заповітом є її дочка [PERSON] (а.с. 18). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved