Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

26.11.2014 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором без номеру у розмірі 14224,90 гривень. Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.04.2015 року з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором без номеру у сумі 14224,90 гривень. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.05.2017 року заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 10.04.2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. 26.01.2018 року скориставшись своїм правом ПАТ КБ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги, в яких просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором без номеру від 28.05.2010 року сумою 14224,90 гривень, з яких з яких 7165,93 гривень заборгованість за кредитом, 4955,40 гривень- заборгованість по процентам за користування кредитом, 950,00 гривень- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи 500 гривень- штраф (фіксована частина), 653,57 гривень - штраф ( процентна складова). Позовні вимоги мотивовані тим, що між банком та [PERSON] 28.05.2010 року укладено кредитний договір без номеру відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відповідного розміру відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з відповідним порядком погашенням заборгованості. Зазначений договір складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 14224,90 гривень. Наявність непогашеної заборгованості з боку відповідача перед банком зумовила звернення до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимог підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, з підстав визначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала взагалі, просить у позові відмовити. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так в судовому засіданні встановлено наступне. Суд зазначає, що відзиву [PERSON] на позов не надано. 28.05.2010 року [PERSON] пройшовши ідентифікацію, та приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг та погодившись із Тарифами Банку, розміщеними на офіційному сайті www.privatbank.ua, що підтверджується відповідною заявою позичальника отримала платіжну картку Кредитка Універсальна [NUMBER], з кінцевим терміном дії картки до 02/14 року. Відповідно до цього укладеного договору № б/н від 28.05.2010 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У подальшому, Відповідач [PERSON] отримувала ще дві платіжні кредитні картки - кредитну картку з датою відкриття 31.03.2011 року [NUMBER], з терміном дії картки до 11/14 року та платіжну кредитну картку Міні Кредитку [NUMBER], з терміном дії картки до 05/15 року, що підтверджується відповідною довідкою, що додається. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] по картковому рахунку впродовж користування кредитний ліміт декілька разів змінювався: 28.05.2010 р. - встановлення кредитного ліміту у розмірі 500 грн.; 29.07.2011 р. - збільшення кредитного ліміту до 2000 грн.; 18.11.2011 року- збільшення кредитного ліміту до 5000 грн.; 02.12.2011 р. - збільшення кредитного ліміту до 6500 грн.; 19.01.2012 р. - збільшення кредитного ліміту до 7600 грн.; 22.04.2013 р. - зниження кредитного ліміту до 7170 грн. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.03.2014 року утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 6 864, 56 гривень, складові якої: заборгованість за кредитом- 2 903,31 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 861, 25 гривень, заборгованість з комісії за користування кредитом - 600,00 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф ( фіксована частина), 653,57 гривень - штраф ( процентна складова). Враховуючи, що термін дії кредитного договору співпадає із терміном дії картки, строк дії якої встановлений до 01.03.2014 року, суд вважає, що подальше нарахування процентів за користування кредитом та і взагалі нарахування поточної заборгованості проти ричить законодавству України в частині строку дії договірних зобов'язань. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, вартості переповнення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених дійсним договором. Відповідно до вимог ст. 526,527,530 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України у строк встановлений у зобов'язанні боржником, а кредитор зобов'язаний прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором. Також банк не спростовує пояснення відповідача, що нею отримано пенсійну картку у відділенні Пат КБ «Приватбанк» тип картки Visa Elektra ( пенсійна) №4627087824601555 та платіжну картку тип картки Visa Elektra (соціальна) за №4627********6628 зі строком дії карки до останнього дня місяця 08/13 року. Вимогами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивача, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п.2.1.1.7.6 у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 653,57 гривень штраф (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь Банку штрафів, нарахованих у розмірі 653,57 гривень слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. Суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь банку підлягає заборгованість , що утворилась станом на 01.03.2014 року у розмірі 6 864,56 гривень, з яких: заборгованості по кредиту - 2 903,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом: - 2 861,25 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 600 грн., та штрафу за порушення строків платежів у розмірі 500 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial