Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

25.08.2016 р. позивач звернувся в Городоцький районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Вишнянської сільської ради Городоцького району Львівської області 24.02.1990 р., актовий запис № 07, мотивуючи тим, що подружнє життя не склалося через постійні сварки і конфліктні ситуації. Зазначає, що більше двох років вони припинили подружнє життя і проживають окремо. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не явився, представник подав заяву про задоволення позову та розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі матеріалів, не заперечує про прийняття рішення в заочному порядку (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.27). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши позовну заяву, матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. З долученого до справи свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 271229 (а.с.4), видно, що сторони в шлюбі з 24.02.1990 р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Разом з тим суд враховує, що кожен має право на таємницю свого особистого життя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, проте зважаючи на те, що неповнолітніх дітей не мають, як убачається зі змісту позову, сторони більше двох років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, позивач фактично має намір створити нову сімю, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у позивача будувати сімейні відносини, небажання проживати разом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved