Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

25.02.2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою, заборону вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказував, що йому на праві власності належить 33/100 частини квартири [ADDRESS], інші 67/100 частини квартири знаходяться у комунальній власності. Згідно даних Маріупольського БТІ у склад 33/100 частини зазначеної квартири входить: житлова кімната 5 площею 14,3 кв.м., 1/2 частина коридору площею 2,0 кв.м., 1/2 кухні площею 3,7 кв.м., 1/2 ванної площею 1,0 кв.м., 1/2 туалету площею 05 кв.м., тобто житлова площа складає 14,3 кв.м., загальна площа складає 21,5 кв.м. На даний час в спірній квартирі проживають позивач, відповідач зі своєю донькою та [PERSON] Відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні кухнєю, яка складає 7,3 кв.м., з яких 1/2 частина належить йому на праві власності. Вказує, що відповідач своєю поведінкою зробив неспроможні та жахливі умови спільного проживання, самостійно виніс його холодильник з продуктами з кухні та встановив ще один стілець для своєї сімї. Такими діями відповідача йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 1000 грн., так як продукти харчування пропали. Посилаючись на вимоги ст..155 ЖК України, ст.ст.319, 358, 386 ЦК України просив встановити порядок користування кухнею в квартирі [ADDRESS] шляхом виділення йому у кутку біля вхідній двері з ліва місто розміром 0,60м х1,25м для встановлення холодильнику та стільчика для прийому їжі, а також стільчик для приготування їжі біля вікна у газової плити розміром 0,6м х 0,5м, зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належної йому 1/2 частиною кухні в квартирі [ADDRESS] та заборони чинити такі перешкоди у майбутньому, стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень, а також судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. та судовій збір в розмірі 243,60 гривень. Ухвалою суду від 30 березня 2015 року за згодою позивача були залучені в якості третіх осіб ЖКП «Азовжитлокомплекс» та Маріупольська міська рада (а.с.41-42). У ході слухання справи 26 травня 2015 року за згодою позивача третя особа Маріупольська міська рада була замінена виконавчий комітет Маріупольської міської ради. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги, додатково пояснив, що проживає у кімнаті, яка за ордером була надана його бабусі. У послідуючим його бабуся заповіла свою частку в квартирі яка складає 33/100 його матері, яка подарувала йому. Дві інші кімнати знаходяться у комунальні власності та в них проживають його сестра [PERSON] та син його померлого брата [PERSON] разом зі своєю сімєю. Між ним та відповідачем склалися неприязні стосунки, які повязані із поведінкою відповідача, який постійно влаштовує сварки, не дає йому у повному обсязі користуватися кухнею, виніс його холодильник разом з продуктами, яки зіпсувалися, поставив у кухню свій стіл. Він робив ремонт на кухні, відповідач йому не допомагав, навіть не повернув частину грошей. Вважає, що на підстав довідки БТІ має право на 1/2 частину кухні, і якщо суд визначить порядок користування кухнею, то у нього є ескіз, де зазначено місце роз положення у кухні його холодильника та стільця. Просив стягнути на його користь матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. за зіпсовані продукти харчування, 1000 грн. моральної шкоди, так як відповідач не дає йому можливості у повному обсязі користуватися кухнею, із-за чого він постійно нервує, навіть звертався у прокуратуру, а також витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та судовій збір. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи у судове засідання не зявився, про причини поважності неявки суд не повідомив. Згідно письмових заперечень, вказував, що твердження позивача що він чинить перешкоди у користування кухнею є неправдивими, на підтвердження позовних вимог в даній частині позивач не надав жодного документу, не зважаючи на вимоги ст..60 ЦПК України. Зазначив, що кухня є приміщенням загального користування, тому вимоги позивача про встановлення порядку користування кухнею, який викладений позивачем у змісту позовній заяві не ґрунтуються на законі. Більш того, посилання позивача про необхідність винесення із кухні столу, де приймає їжу його сімя порушує його права, як користувача даним приміщенням. Зазначив, що позивач на підтвердження заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди також не дав жодного документу, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав, пояснював, що кухня є приміщенням загального користування, тому не може бути встановлений порядок користування нею. Вважає, що з боку позивача не був доведений як розмір матеріальної шкоди, так і розмір моральної шкоди. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи виконком Маріупольської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, суду пояснила, що спір який виник між сторонами не яких чином не зачіпає інтереси виконкому, якщо існує заборгованість сторони за комунальними платежами, це стосується житлових організацій. Просила розглянути справу згідно діючого законодавства. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що між ними та відповідачем склалися неприязні стосунки, ні вона, ні позивач не можуть спокійно пройти на кухню, так як відповідач поставив на ній свій стіл, в квартирі без їх згоди проживає сімя відповідача дружина та неповнолітня донька, без згоди позивача виніс із кухні його холодильник, внаслідок чого були зіпсовані продукти харчування, відповідач не платить комунальні послуги в звязку з чим утворилася заборгованість. Просила задовольнити позовні вимоги, встановив порядок користування кухнею, який пропонує позивач. Третя особа представник ЖКП «Азовжитлокомплекс», будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 08.10.2002 року позивачу [PERSON] належить право власності на 33/100 частки квартири [ADDRESS], право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ 08.10.2002 року за № 36276 (а.с.5; 70). За даної адресою [PERSON] зареєстрований з 14.11.2008 року, що підтверджується копією особового рахунку № 95415А (а.с.7 зв.). Як зазначив у судовому засіданні позивач і це підтверджується сторонами дві кімнати площею 14,7 кв.м. та 21,8 кв.м. знаходяться у користуванні відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], які зареєстровані за даною адресою, що підтверджується даними Орджонікідзевського РВ у м. Маріуполі (а.с.21). Факт проживання та реєстрації сторін у спірній квартирі підтверджуються рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2008 року, тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України є обставиною, що не потребує доказування (а.с.32-33). Як було встановлено у судовому засіданні між сторонами склалися неприязні стосунки, даний факт підтверджується численними зверненнями до правоохоронних органів із заявами та скаргами (а.с.8-9; 60; 63). У судовому засіданні допитана в якості свідка третя особа [PERSON] пояснювала причину неприязних стосунків та звернень до правоохоронних органів, яка полягає в тому, що відповідач не допомагав матеріально лікувати свого батько, потім приймати участь у його похованні. Вони не можуть найти спільну мову із відповідачем та членами його сімї щодо користуванні кухнею, однак з цього приводу вони із позивачем до правоохоронних органів не зверталися. Відповідно до плану квартири [ADDRESS] кухня літ.2 складає 7,3 кв.м. (а.с.39). Згідно із довідкою Маріупольського БТІ від 23.03.2012 року у склад 33/100 частини квартири [ADDRESS] входить: житлова кімната 5 площею 14,3 кв.м., 1/2 частина коридору площею 2,0 кв.м., 1/2 кухні площею 3,7 кв.м., 1/2 ванної площею 1,0 кв.м., 1/2 туалету площею 05 кв.м., тобто житлова площа складає 14,3 кв.м., загальна площа складає 21,5 кв.м. (а.с.7). Суд не приймає до уваги дану довідку БТІ м. Маріуполя та посилання позивача з цього приводу на обґрунтуванні своїх позовних вимог щодо належності йому 1/2 частини кухні, оскільки відповідно до договору дарування від 08.10.2002 року та свідоцтва про реєстрацію права власності позивачу було одарено 33/100 частини квартири [ADDRESS], та не було визначено, що позивачу подаровано саме 1/2 частини кухні в даній квартирі. У судовому засіданні позивач пропонував суду свій порядок користування кухнею, з урахуванням належних йому 1/2 частини кухні. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.155 ЖК України власник квартири або її частини не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням. Як зазначено у частині 1 статті 382 ЦК України, квартира - це частина житлового будинку, призначена для проживання однієї або декількох осіб, наприклад сім'ї, яка складається з жилих кімнат (кімнати), допоміжних та підсобних приміщень з окремим виходом в коридор будинку або на вулицю. До ознак квартири можна віднести розташування її в житловому будинку; наявність однієї чи більше кімнат і допоміжних приміщень, необхідних для проживання людини, а також наявність окремого виходу з квартири в житловий будинок або на вулицю. Кімнати у квартирі можуть бути прохідними чи суміжними, різними за розміром. До підсобних (допоміжних) приміщень квартири належать ті приміщення, що забезпечують господарсько-побутові потреби осіб, які в ній проживають (це кухня, ванна кімната, санвузол, квартирний коридор, вбудовані у квартирі шафи, комори). Об'єктом права власності може слугувати не лише квартира, а й її частина. Крім того, на сьогодні також зберігається такий вид квартир, як комунальні, тобто квартири, в яких житлові приміщення є об'єктом двох чи більше самостійних прав власності або договору найму. Користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму та інших цивільно-правових правочинів. Таким чином, квартира [ADDRESS], де проживає позивач та відповідач є комунальна, оскільки житлові приміщення, які займає позивач є обєктом права власності, а житлові приміщення де проживає відповідач є обєктом договору найму. З урахуванням того, що кухня є підсобним (допоміжним) приміщенням та забезпечує господарсько-побутові потреби не тільки позивача, але інших осіб, які проживають в спірній квартирі, тому числі відповідача, є комунальною встановлення порядку користування, шляхом виділення позивачу у кутку біля вхідній двері з ліва місто розміром 0,60м х 1,25м для встановлення холодильнику та стільчика для прийому їжі, а також стільчик для приготування їжі біля вікна у газової плити розміром 0,6м х 0,5м є неспроможнім та порушує інтереси всіх користувачів даного підсобного (допоміжного) приміщення, яким є кухня. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача про визначення порядку користування кухнею в квартирі [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належної йому 1/2 частиною кухні в квартирі [ADDRESS] та заборони чинити такі перешкоди у майбутньому, суд вважає, що позивач не довів у судовому засіданні факт перешкоди у користуванні кухнею з боку відповідача, а покази свідка [PERSON] не є таким доказом, так як свідчать про наявність неприязних стосунків позивача, третьої особи із відповідачем, які виникли щодо лікування та поховання їх брата та батько відповідача, інших належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин позивач суду не надав. Відповідно не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди, які позивач обґрунтовує тим, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні 1/2 частини кухні, що спричинило йому тяжкі психологічні страждання та переживання, по слідуючим підставам. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні не знайшли своє підтвердження ні вина відповідача в спричиненні позивачу моральної шкоди, ні причинний зв'язок між діями відповідача та шкодою причиненою позивачу. Що стосується стягнення із відповідача матеріальної шкоди, яка полягає в зіпсуванні продуктів харчування, суд вважає, що позивач на її підтвердження не надав суду жодного доказу, який би підтверджував наявність взагалі продуктів харчування, їх вартості та зіпсування їх саме діями відповідача. При цьому суд у даному випадку не приймає до уваги покази [PERSON], яка була допитана в якості свідка. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку із відмовою позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі не підлягають стягненню із відповідача на його користь судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed