Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

24 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, в особі представника, посилаючись на ст. ст. 3,15,16 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить: -визнати виконавчий напис від 14 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагаківною, зареєстрований в реєстрі за № 583, про звернення стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в сумі 12556,12 гривень таким, що не підлягає виконанню; -стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 583, за яким нотаріус пропонує звернути стягнення з позивача: заборгованість в розмірі 12556,12 гривень за період з 16.07.2019 року по 14.07.2020 року за кредитним договором № 0193-2209 від 02.07.2019 року, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», та плату за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом в розмірі 500 гривень. Виконавчий напис набрав чинності з дати вчинення- 14.09.2020 року. 07 жовтня 2020 року на підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63241455. Позивач вважає даний виконавчий напис спірним та вчиненим всупереч вимогам ст. ст. 87-91 Закону України « Про нотаріат», Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №622 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі і п. 2 Змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, на який послався приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. Згідно з положенням п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Таким на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватися розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України « Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Однак сам по собі факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, про що Верховний суд України зазначив у своїй постанові від 05.07.2017 року у справі №754/9711/14-ц. Позивач [PERSON] жодних договорів, які могли бути підставою для стягнення заборгованості з відповідачем ТОВ «»Укр Кредит Фінанс» будь-яким способом не укладав. Електронного цифрового підпису не має, тому ні за допомогою такого підпису, ні жодним іншим чином договір не підписував, грошові кошти від відповідача не отримував. Позивач також не отримував ні претензій, ні вимог про сплату боргу, а тому вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заявлених вимог, що є обов`язково умовою, з огляду на ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Ухвалою судді від 29 грудня 2020 року було відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи на 27 січня 2021 року. Ухвалою судді\~від 29\~грудня 2020\~року за\~заявою про\~забезпечення позову,\~яка \~була подана\~представником позивача-адвокатом\~Кушнеренком Є.\~Ю.\~разом з\~позовною заявою,\~ зупинене стягнення у виконавчому провадженні № 63241455, відкритому 07.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем, на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріуса №583, виданого 14.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною. 26.01.2021 року від представника відповідача за довіреністю надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 02.07.2019 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0193-2209 від 02.07.2019 року, відповідно до умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки після спливу встановленого строку для добровільного погашення боргу заборгованість не була погашена, так само, як і не надійшло жодних заперечень, в тому числі щодо не визнання боргу чи не визнання розміру заборгованості, так само як і щодо відмови від сплати боргу, то ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі № 0193-2209 від 02.07.2019, на підставі якого приватним виконавцем Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №63241455.Вважає вчинений 14.09.2020 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №583, законним. Позовні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав до суду докази, що підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року у судовому розгляді справи було оголошено перерву до 12 лютого 2021 року на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. У призначене судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача- адвоката Кушнеренка Є.Ю., в якому він просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника відповідача, в якій він просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Третя особа приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Пояснень по суті позовних вимог не подала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табініський Олег Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Пояснень по суті позовних вимог не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі,\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного не\~здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. З наданого відповідачем кредитного договору №0193-2209 від 02.07.2019 року вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі директора, що діє на підставі статуту з однієї сторони ( далі- кредитодавець) та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , з другої сторони ( далі позичальник) погодили, що кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до пункту 2 кредитного договору строк кредиту становить 14 днів. Згідно з графіком платежів, визначеного пунктом 3 кредитного договору термін платежу -15.07.2019 року, сума кредиту 7054 гривні, нараховані проценти 1\~975,12 гривень, разом до сплати 9029, 12 гривень. Пунктом 4 кредитного договору передбачено, що протягом строку кредиту розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Відповідно до пункту 5 кредитного договору сукупна вартість кредиту ( вартість користування кредитом) складає 128 % від суми кредиту ( у відсотковому вираженні) або 9029,12 гривень та включає в себе проценти за користування кредитом 28% від суми кредиту ( у відсотковому вираженні) або 1975,12 гривень ( у грошовому вираженні). За змістом пункту 6 кредитного договору у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити за весь період користування кредитом проценти в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом, починаючи з моменту отримання кредиту. Згідно з пунктом 7 кредитного договору якщо визначена п.4-5 кредитного договору процентна ставка є меншою ніж 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то у разі прострочення строку платежу (нездійснення платежу до встановленого терміну (включно), кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити за весь період користування кредитом проценти у розмірі 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з моменту отримання кредиту. З пункту 8 кредитного договору вбачається, що цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит, текст яких розміщено на веб-сайті кредитодавця за посиланням http://creditkasa.com.ua , разом складають єдиний договір та визначають істотні умови надання кредиту. З Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №12-П від 03.05.2019, які надано відповідачем, та які є невід`ємною частиною вищевказаного кредитного договору, вбачається, що договір - це електронний договір в розумінні п.5 ч.1 ст.3 Закону України « Про електронну комерцію», який складається з кредитного договору та цих Правил і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця укласти договір в електронній формі здійснюється в електронно-комунікаційній системі кредитодавця особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, яке підписане шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, з наведеного вбачається, що кредитний договір №0193-2209 від 02.07.2019 року є електронним договором. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за №583, вчиненим 14.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження Київська область, м. Славутич, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , місце проживання (відповідно до поданої Стягувачем заяви): 03115, м. Київ, вул. Біличанська 24/9, місце роботи: Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська атомна електростанція», який є боржником за кредитним договором № 0193-2209 від 02.07.2019 року, укладеним з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 38548598, місцезнаходження: 01133, Україна, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, Рахунок у форматі IBAN: [NUMBER] в АТ «ПУМБ», МФО 334851, далі - Стягувач заборгованості за кредитним договором № 0193-2209 від 02.07.2019 року. Строк платежу за кредитним договором № 0193-2209 від 02.07.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.07.2019 року по 14.07.2020 року. Сума заборгованості становить: 12556,12 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7054,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5502,12 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 500,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню 13056,12 гривень. Виконавчий напис вчинено 14.09.2020 року та зареєстровано в реєстрі за № 583, він набирає чинності з дати вчинення та відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця протягом трьох років з дня його вчинення. 07 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 63241455 із зобов`язанням боржника подати декларацію про доходи та майно та про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у сумі 1305,61 грн. 12.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частинами 1,2\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачено,\~що нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями -\~не більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27.03. 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Відповідно до ч. 3ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилом ч.4 цієї статті, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, із [PERSON] за кредитним договором №0193-2209 від 02.07.2019 року, укладеним з ТОВ «УкрКредитФінанс», стягнуто заборгованість в розмірі 12556,12 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту- 7054,00 гривень, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом -5502,12 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 500 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 13056,12 гривень. Як зазначено у пункті 2 наданого відповідачем кредитного договору № 0193-2209 від 02.07.2019 року, строк кредиту становить 14 днів. За графіком платежу, визначеним пунктом 3 цього кредитного договору, термін платежу - 15.07.2019 року, сума кредиту - 7054 гривні, нараховані проценти - 1975,12 гривень, разом до сплати - 9029,12 гривень. Пунктами 6 та 7 кредитного договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом та процентів у разі прострочення строку платежу. За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини ч.1 ст. 1048\~та ч.1ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~ст. 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 \~ст.\~\~1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження\~\~№ 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №\~\~4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Отже, розрахунок заборгованості, який міститься у спірному виконавчому написі, свідчить про те, що визначена відповідачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом - 5502,12 гривень, у той час як у кредитному договорі за графіком платежів нараховані проценти визначено у сумі 1975,12 гривень, виходить за межі строку кредитування, оскільки розрахована за період з 16.07.2019 по 14.07.2020 року, що перевищує встановлений кредитним договором строк кредитування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом в розмірі 12556,12 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Крім того, позивачем оспорюється також факт укладення з відповідачем кредитного договору № 0193-2209 від 02.07.2019 року, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною 14.09.2020 року був вчинений виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 583, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 12556,12 гривень та за вчинення цього виконавчого напису 500 гривень. Суд також враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~в частині,\~зокрема,\~п.\~2\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~з підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна у виконавчому написі від 14 вересня 2020 року № 583 послалася на пункт постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172,\~який був\~не чинним на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни, зареєстрований в реєстрі за № 583 від 14.09.2020 року, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 0193-2209 від 02.07.2019 року у розмірі 12556,12 гривень та за вчинення виконавчого напису 500 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що адвокат Кушнеренко Є.Ю. надавав позивачу правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №99 від 03.12.2020 року. За умовами цього договору позивач зобов`язаний сплатити адвокату гонорар за дії по наданню правової допомоги. Гонорар обчислюється виходячи із фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правничої допомоги в справі, участь у розгляді справи судом першої інстанції, підготовка та складання документів, необхідних для розгляду справи в суді, консультації, вивчення та аналізу судової практики, та складає 3000 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 03.12.2020 року, згідно з яким 22.12.2020 року адвокат Кушнеренко Євгеній Юрійович «сторона 1» та [PERSON] «сторона 2» засвідчили, що правові послуги за договором №99 від 03.12.2020 року виконано в повному обсязі, за що «стороною 2» «стороні 1» сплачено 3000 гривень. Зазначена сума обчислена виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правової допомоги в справі, підготовки та складання документів, необхідних для розгляду справи в суді, консультації «сторони 2», вивчення та аналізу судової практики. Зазначена сума є фіксованою. Об`єм виконаних робіт: консультування «сторони 2» щодо підстав та порядку звернення з позовною заявою щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- 30 хвилин, складення та направлення адвокатського запиту- 30 хвилин, написання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в тому числі виготовлення копій документів 2 години. Усього витрачено 3 години. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 99 від 03.12.2020 року адвокатом Кушнеренко Є.Ю. прийнято від [PERSON] на підставі договору № 99 від 03.12.2020 року про надання правової допомоги 3000 гривень. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»\~(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, витрачений адвокатом Кушнеренком Є.Ю. на консультування позивача щодо підстав та порядку звернення з позовною заявою щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; складання та направлення адвокатського запиту; написання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 3000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 840,80 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved