Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

25 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що з 16 листопада 2008 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і домовленості з ним щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, та витрати на правову допомогу. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що зменшує розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дітей в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] з врахуванням зменшеного їх розміру визнає повністю, погоджується сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1200 гривень щомісячно, просив справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Обовязок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 16 листопада 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком в яких записаний відповідач [PERSON] (а.с. 5-8). Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати із відповідача аліменти на дітей в розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 184, 191 СК України. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн 60 коп. судового збору. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, які позивач просила стягнути з відповідача, документально не підтверджені у встановленому процесуальним законом порядку, жодних документів про розмір, розрахунок і сплату таких витрат в матеріалах справи немає і позивачем суду надано не було, у звязку з чим суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення таких витрат. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved