Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

25 квітня 2014 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що між ними був укладений шлюб 03 травня 2013 року, актовий запис №125. Наразі фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON]. Збереження сімейного життя є неможливим через постійні сварки, різні погляди на життя, конфлікти. Позивач на примирення не згодна, просить шлюб розірвати. У відкрите судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 03 травня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають у шлюбі з 03 травня 2013 року, актовий запис №125. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №202. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) в про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки залишити без змін - «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивач підлягає сума судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved