Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

24 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою від 29 липня 2020 року позовна заява була залишена без руху. На виконання вказаної ухвали, 14 вересня 2020 року до суду надійшла виправлена позовна заява [PERSON] до Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне сільськогосподарське підприємство «Колос» про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. 18 вересня 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 04.11.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПСП «Колос», змінивши його процесуальний статус з «третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору» на «відповідач», а також продовжено строк підготовчого провадження до 17.12.2020 року. 03 грудня 2020 року до суду надійшла інформація, згідно з якою до порядку денного сесії Окнянської селищної ради, яка відбудеться 10.12.2020 року, включені питання щодо реорганізації Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, шляхом її приєднання до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області та утворення Гавиноського старостинського округу. 18 грудня 2020 року до суду надійшла копія рішення Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області від 10.12.2020 року №13/2-VІІІ «Про початок реорганізації Гавиноської, Федосіївської, Цеханівської, Чорнянської сільських рад, шляхом їх приєднання до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області». 21 грудня 2020 року замінено неналежного відповідача Гавиноську сільську раду Окнянського району Одеської області на належного - Окнянську селищну раду та відкладено підготовче судове засідання до 11.01.2021 року, у зв`язку з наданням відповідачу Окнянській селищній раді строку для подання відзиву на позов. За клопотаннями відповідача Окнянської селищної ради, 11 січня 2021 року та 29 січня 2021 року підготовче судове засідання відкладено на 29.01.2021 року та 18.02.2021 року відповідно. Ухвалою від 18.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог, після їх уточнення, позивач зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 4,50 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Фрунзе на території колишньої Гавиноської сільської ради. Так, [PERSON] працювала в колгоспі ім.Фрунзе, який в подальшому було реорганізовано в КСП ім.Фрунзе. 25 грудня 1995 року КСП ім.Фрунзе було видано державний акт на право колективної власності та вона була включена до списку громадян членів КСП ім.Фрунзе, який був додатком до вказаного державного акту та брала участь у розпаюванні земель колективної власності, у зв`язку з чим мала право на земельну частку (пай). Разом з тим, так як невдовзі після видачі державного акту на право колективної власності [PERSON] померла, то останній не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька - [PERSON] , яка приходилася позивачу матір`ю, однак вона не оформила своїх спадкових прав і [INFO] року також померла. Позивач, яка як на момент смерті бабусі, так і на момент смерті матері ще не досягла повноліття, не має можливості оформити спадщину права на земельну частку (пай), яке залишилось після смерті бабусі та яке фактично успадкувала її мати, однак не оформила своїх спадкових прав, через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) бабусі не було видано. До того ж, у списку громадян, членів КСП ім.Фрунзе, що був додатком до Державного акту на право колективної власності, прізвище бабусі замість « [PERSON] », було помилково вказано « [PERSON] ». Тому позивач просила встановити факт належності її бабусі [PERSON] права на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Фрунзе, а також визнати за нею (позивачем) право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка фактично успадкувала вказану земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. Від представника відповідача - ПСП «Колос» до суду надійшли пояснення, згідно з якими, [PERSON] працювала дояркою в КСП ім.Фрунзе. Будучи членом цього колгоспу і пенсіонеркою з 1994 по 1995 рік включно, [PERSON] приймала участь при паюванні земель колективної власності, а в січні 1996 року померла в с.Гавиноси Красноокнянського району Одеської області. У 2019 році, здійснюючи інвентаризацію колишніх земель КСП ім.Фрунзе, було з`ясовано, що земельна частка (пай), яка була передбачена [PERSON] - не переоформлена. У 2020 році до ПСП «Колос» звернулася позивач з питання щодо надання їй доказів про проведення приватизації, на що було надано копію Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0009 від 25.12.1995 року та частково додаток до нього: список осіб - громадян, членів КСП ім.Фрунзе Красноокнянського району одеської області, які мали право на земельну частку /пай/, стосовно [PERSON] . Враховуючи практику розгляду судами земельних спорів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003 року, до видачі зазначеного акту власником землі була держава, а після його видачі КСП земля стала належати на праві колективної власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємства, та члени підприємства, які були живими на дату отримання державного акту про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати , стали її власниками у рівних частках. Так як право громадян, як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акту на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком-списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства, спадкоємці за заповітом і за законом мають право на спадкування. Тому представник ПСП «Колос» вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі /а.с.149/. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та доповнила, що після смерті бабусі мати намагалася оформити землю, однак у неї не вийшло. Потім їй подзвонили з сільської ради та повідомили, що є земельна частка, яку мала отримати бабуся. Мати теж померла, після її смерті вона прийняла спадщину. У бабусі ще є донька [PERSON] , яка живе у Республіці Молдова та є громадянкою Республіки Молдова, на спадщину не претендує. Бабуся з дідусем не були розлучені, але разом не жили, дідусь жив зі своєю матір`ю. Після смерті бабусі дідусь спадщину не приймав, продовжував жити окремо, а потім вони забрали його до себе. Мати померла у 2007 році, а дід у 2008 році. В подальшому позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.205/. Представник відповідача - ПСП «Колос» в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнає /а.с.150/. Представник відповідача - Окнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Свою позицію по суті справи не висловив /а.с.192/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] /а.с.23/. Згідно з архівною довідкою трудового архіву Окнянської районної ради Одеської області, [PERSON] , 1934 року народження, працювала в колгоспі імені Фрунзе села Гавиноси Красноокнянського району Одеської області /а.с.78, 79, 80, 211/. Як вбачається з архівного витягу з історичної довідки колгоспу імені Фрунзе, по бажанню колгоспників 30 грудня 1992 року колгосп імені Фрунзе перереєстрований в колективне сільськогосподарське підприємство імені Фрунзе /а.с.95, 96/. На підставі рішення Гавиноської сільської Ради народних депутатів Красноокнянського району Одеської області від 20 грудня 1995 року «Про передачу земельних ділянок КСП ім.Фрунзе», 25 грудня 1995 року КСП ім.Фрунзе було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0009 /а.с.36/. Згідно з розпорядженням Красноокнянської райдержадміністрації від 04 грудня 1996 року «Про затвердження вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП ім.Фрунзе», розмір земельної частки (паю) в КСП ім.Фрунзе на території Гавиноської сільської ради Красноокнянського району Одеської області становить 4,50 в умовних кадастрових гектарах. /а.с.14-15, 43/. Вартість земельної частки (паю) із земель КСП ім.Фрунзе станом на 01.01.2020 року складає 114748,70 грн /а.с.44/. Протоколом №1 звітно-виборних зборів КСП ім. Фрунзе від 17.01.1996 року затверджено списки по розпаюванню /а.с.61-62/. Як вбачається зі списку громадян членів КСП ім.Фрунзе Красноокнянського району Одеської області, який є додатком до державного акту на право колективної власності, за номером 574 у вказаному списку зазначена [PERSON] з поміткою «померла [INFO] » /а.с.37-38/. Згідно з архівною довідкою архівного відділу Окнянської райдержадміністрації Одеської області, в документальних матеріалах фонду постійного зберігання КСП ім.Фрунзе є відомості про роботу в колгоспі дояркою [PERSON] /а.с.31/. У витягах з погосподарських книг за 1961, 1964 р.р. є інформація про [PERSON] , 1934 року народження, яка працювала дояркою в колгоспі ім.Фрунзе /а.с.87, 89/. Дослідити трудову книжку [PERSON] неможливо, оскільки за інформацією, наданою Управлінням соціального захисту населення Окнянської районної державної адміністрації, архівні пенсійні справи, які знаходились в приміщенні управління соціального захисту населення до липня 1999 року, в результаті підтоплення не збереглись /а.с.75, 76, 77/. Як вбачається з копії актового запису про одруження №21 від 11.05.1965 року, шлюб зареєстровано між [PERSON] та [PERSON] і прізвище дружини після реєстрації шлюбу визначено саме « [PERSON] » /а.с.211/. У витязі з погосподарської книги за 1964 рік [PERSON] значиться невісткою у складі сім`ї [PERSON] , до складу якої входить також син [PERSON] , а у витягах за 1967, 1971 р.р. [PERSON] вказана дружиною [PERSON] . У вказаних витягах [PERSON] значиться як колгоспниця колгоспу ім.Фрунзе. До складу сім`ї [PERSON] , крім [PERSON] , входили також доньки [PERSON] , 1965 року народження та [PERSON] , 1970 року народження /а.с.88, 90, 93/. Крім того, у витягах з погосподарських книг за 1971 рік є інформація про вибуття з господарства з особистим рахунком №10 на ім`я [PERSON] дружини [PERSON] , 1934 року народження та доньок [PERSON] , 1965 року народження та [PERSON] , 1970 року народження та про прибуття в господарство за особовим рахунком № [NUMBER] [PERSON] (голова) та доньок [PERSON] , 1965 року народження та [PERSON] , 1970 року народження /а.с.93, 94/. У витягах з погосподарських книг за 1986-1990 рік є відомості про [PERSON] (голова господарства) та [PERSON] (доньку), а починаючи з 1991 року - лише щодо [PERSON] /а.с.101, 102/. Тобто у вказаних витягах ім`я та по батькові [PERSON] збігається з ім`ям та по батькові [PERSON] , а також дати народження доньок [PERSON] збігаються з іменами, по батькові та датами народження доньок [PERSON] . У протоколах №1 від 28.01.1969 року та №3 від 05.03.1976 року колгоспу ім.Фрунзе - розглядалися питання щодо [PERSON] , а в протоколі №7 від 23.06.1972 року - щодо [PERSON] /а.с.83-84, 85-86, 91-92/. У протоколі №3 засідання виконкому Гавиноської сільської Ради народних депутатів Красноокнянського району Одеської області від 26 травня 1995 року є відомості про вирішення питання про передачу земель у приватну власність громадянам Гавиноської сільської ради, в тому числі [PERSON] /а.с.66/. У витязі з погосподарської книги за 1996 рік є відомості про смерть [INFO] [PERSON] , актовий запис №3. Вказані відомості про ім`я, по батькові, дату смерті та номер актового запису про смерть щодо [PERSON] збігаються з ім`ям, по батькові, датою смерті та номером актового запису про смерть [PERSON] у домовій книзі та свідоцтві про смерть. /а.с.23, 103, 104/. Такі ж відомості про дату смерті вказані у списку громадян членів КСП ім.Фрунзе Красноокнянського району Одеської області щодо [PERSON] /а.с.37-38/, тобто дата смерті [PERSON] , яка була членом КСП ім.Фрунзе, збігається з датою смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що у різних документах колгоспу ім.Фрунзе та Гавиноської сільської ради прізвище [PERSON] значилось по-різному: «[PERSON]» та « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є однокласницею матері позивача - [PERSON] та їй відомо, що баба позивачки [PERSON] працювала в колгоспі на фермі дояркою, оскільки в дитинстві вона з [PERSON] неодноразово приходили до [PERSON] на ферму. Потім, коли вона ( [PERSON] ) працювала на пошті, то носила [PERSON] пенсію, тому знає, що її прізвище « [PERSON] », хоча деякі казали і « [PERSON] », а її дівоче прізвище « [PERSON] ». В школі [PERSON] теж писали «[PERSON]». У [PERSON] , крім [PERSON] , є ще одна донька - [PERSON] , яка проживає у Молдові. Свідок [PERSON] пояснив, що разом з бабою позивача він працював у колгоспі, вона дояркою, а він - скотарем. Знав її як [PERSON] , що її прізвище « [PERSON] » йому було невідомо. Він знав, що у [PERSON] чоловік [PERSON] , донька [PERSON] . Згідно з протоколом №4 загальних зборів КСП ім.Фрунзе від 26 квітня 2000 року КСП ім.Фрунзе реорганізовано шляхом приєднання до ПСП «Колос», яке є правонаступником КСП ім.Фрунзе /а.с.32-33/. Пунктами 2, 4 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94 встановлювалось, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, в тому числі, сільськогосподарським підприємствам. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. За інформацією, наданою Відділом в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Фрунзе на ім`я [PERSON] не видавався /а.с.26/. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що [PERSON] була внесена до списку членів КСП ім.Фрунзе, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, а отже брала участь в паюванні земель КСП ім.Фрунзе та мала право на земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, однак не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), так як померла. Таким чином, факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай), розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Фрунзе підтверджений і тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимог про визнання права власності у порядку спадкування , то на час смерті [PERSON] , станом на 14 січня 1996 року діяв ЦК Української РСР. Ст.549 ЦК Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у випадках: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як видно з матеріалів наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області спадкової справи №45/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вказана спадкова справа відкрита 09 лютого 2012 року за заявою позивача про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак їй було роз`яснено, що за правилами ст.529 ЦК УРСР, онуки могли бути спадкоємцями у випадках, коли на їх ім`я було складено заповіт або ж не було в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. Крім того, позивачу було рекомендовано перевірити факт прийняття спадщини її матір`ю [PERSON] після смерті бабусі. Будь-які інші заяви в зазначеній спадковій справі відсутні. Заповіти відсутні. Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались /а.с.141/. Так, відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Чоловік [PERSON] - [PERSON] , на час її смерті разом з нею не проживав, що в судовому засіданні повідомила позивач та підтверджується витягами з погосподарських книг за 1971-1973 р.р., 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., 1996 р., а також довідками Гавиноської сільської ради, згідно з якими, [PERSON] була зареєстрована в с.Гавиноси Красноокнянського району Одеської області та на час її смерті в її будинку, крім неї, ніхто зареєстрованим не був /а.с.94, 101, 102, 103, 107, 108/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.210/. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була донькою [PERSON] , а тому, відповідно до ст.529 ЦК УРСР, була спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] /а.с.28, 29, 30, 73/. При цьому, як вбачається з довідки Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, після смерті [PERSON] поховання, обряди та звичаї провела [PERSON] , [INFO] , яка протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступила в управління спадкового майна, доглядала за житлом та присадибною ділянкою [PERSON] та користувалась ними /а.с.106/. Таким чином, так як [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , до складу якого входить вищевказана земельна частка (пай), то відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , в тому числі вказану земельну частку (пай), однак своїх спадкових прав за життя не оформила та померла [INFO] . Тобто зазначена земельна частка /пай/ входить до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Ст.ст. 1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємицею останньої за законом першої черги /а.с.21, 22/. Позивач є громадянкою України /а.с.19/. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області копії спадкової справи №532/07 від [INFO] року, відкритої до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої зверталася лише позивач. Крім того, в спадковій справі наявна заява чоловіка спадкодавця - [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. При цьому, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу земельну ділянку, яка належала [PERSON] /а.с.119-127/. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, судом встановлено, що позивач згідно зі ст.ст.1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), яку мати позивача [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав, унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивача підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері, і тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved