Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

26.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що син позивача - [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,5776 га., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до Полонської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, натомість було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу частину спадкового майна, а саме на земельні ділянки померлого сина позивача площею 1,39 га. та 0,8992 га., які розташовані на території Прислуцької сільської ради Полонського району Хмельницької області. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач Миропільська селищна рада Романівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови селищної ради Вербенка С.В., згідно якої Миропільська селищна рада позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення і просить розглядати справу без участі представника селищної ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14.01.2008 року Прислуцькою сільською радою Полонського району Хмельницької області (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.02.1975 року, виданого Котелянською сільською радою Полонського району Хмельницької області, матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 04.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Прогонним Є.М., [PERSON] було придбано у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,5776 га., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Бердичівським МБТІ 14.01.2013 року на даний житловий будинок був виданий технічний паспорт на ім'я [PERSON] (а.с. 18-21). Згідно довідки №1419 від 24.11.2014 року, виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.22 ). Згідно витягу №НВ-1801569412015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.03.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Романівському районі Житомирської області, земельна ділянка площею 0,3276 га., кадастровий номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.13-14 ). Згідно витягу №НВ-1801569402015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.03.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Романівському районі Житомирської області, земельна ділянка площею 0,2500 га., кадастровий номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.15 ). Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок та земельні ділянки немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 76/09 (а.с. 46-63). Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її сина - [PERSON], який помер [INFO]. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved