Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 1990 року, посвідченого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого 06 листопада 1990 року Дніпропетровським КП «ДМБТІ» йому належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010 року №703/56, йому належить земельна ділянка загальною площею 0,0410 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Так, 12 грудня 2000 року, він отримав новий паспорт, де його прізвище в українській транскрипції було зазначено вірно: «[PERSON]», відповідно, вірним були зазначення прізвища й російською мовою: «[PERSON]». Довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, видана 31.01.2002 року також містить вірне зазначення прізвища: «[PERSON]». У цьому році він вирішив розпорядитися своєю власністю та зробити відчуження належного йому нерухомого майна. Для оформлення відповідних документів він звернувся до приватного нотаріуса Білоконь Р.В. Оглянувши подані документи, Білоконь Р.В. зазначила, що не може оформити будь-які правочини відносно житлового будинку [ADDRESS] через те, що у тексті договору купівлі-продажу на вказаний житловий будинок його прізвище українською мовою зазначено інакше, ніж у його паспорті: «[PERSON]». Таким чином, завдяки невірному транскрибованому запису прізвища, його прізвище, зазначене у паспорті не збігається з прізвищем, зазначеним у правовстановлюючому документі - у договорі купівлі-продажу. Заявник просив суд встановити факт належності йому, [PERSON], який народився [INFO], ІПН [NUMBER], договору купівлі-продажу від 05 квітня 1990 року, посвідченого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою (реєстровий номер І-343), та зареєстрованого 06 листопада 1990 року Дніпропетровським КП «ДМБТІ», який підтверджує його право власності на буд. [ADDRESS]. В судове засідання заявник не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив задовольнити заяву на підставі обставин, викладених у ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 1990 року, посвідченого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого 06 листопада 1990 року Дніпропетровським КП «ДМБТІ» [PERSON] належить житловий будинок № [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно до державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010 року №703/56, [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,0410 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до паспорту заявника, його прізвище ім'я по-батькові зазначено як [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 12.12.2000 року (а.с.5-6). Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище ім'я по-батькові, місце та час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності заявнику договору купівлі-продажу від 05 квітня 1990 року підтверджується наступними документами: копією паспорту серії [NUMBER] виданого Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 12.12.2000 року, де зазначено, прізвище заявника як [PERSON] (а.с.5-6); копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, у якій зазначено, що прізвище заявника [PERSON] (а.с.6); копією свідоцтва про розірвання шлюбу, у якому вказано прізвище заявника як [PERSON] (а.с.7); копією державного акту на право власності на земельну ділянку, якому зазначено прізвище заявника як [PERSON] (а.с.10). Таким чином суд находить доведеним той факт, що договір купівлі-продажу від 05 квітня 1990 року, виданий на ім'я «[PERSON]», належить заявникові [PERSON]. Враховуючи ті обставини, що встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення, суд вважає за необхідне задовольнити заяву. На підставі викладеного та

Outcome: approved