Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

26.12.2018 року АТ «Харківобленерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.10.2017 року по 01.12.2018 року у розмірі 7221 грн. 30 коп. та судових витрат за подання позовної заяви. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS] Між сторонами склалися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг - постачання електроенергії, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER], який відкрито на ім'я [PERSON]. При цьому, з [PERSON] було укладено Договір про користування електричної енергією. Проте остання померла, у будинку мешкає відповідач. [PERSON] і не сплачує кошти за отримані комунальні послуги у зв'язку з чим виникла заборгованість. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення, у зв'язку з неявкою відповідача, не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 11 ст. 128 ЦПК України, а також шляхом отримання судової кореспонденції, про що свідчить поштове повідомлення. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Встановлено, що 19.07.2005 року між АК «Харківобленерго» (нині - АТ «Харківобленерго») та [PERSON] було укладено Договір № [NUMBER] про користування електричною енергією у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] відповідно до умов якого Енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,8 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Пунктом 11 Договору від 19.07.2005 року передбачено, що Споживач оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов Договору; вносити плату за спожиту електроенергію відповідно до умов Договору (а.с. 14-17). Як вбачається з позовної заяви [PERSON] померла. Згідно листа Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 14.12.2018 року вих. № 02-19/1109 домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] числиться за [PERSON], який проживає у вказаному будинку (а.с. 6). Для переоформлення особового рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON] та укладання нового Договору про користування електричною енергією [PERSON] до електропостачальної організації не звертався. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 цього ж Закону споживач зобов'язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З матеріалів справи, а саме копій Відомості по абоненту [PERSON] та Довідки по абоненту № [NUMBER] вбачається, що за період з 01.10.2017 року по 01.12.2018 року за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER]) утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7221 грн. 30 коп. (а.с. 7-8, 9-10). Таким чином, позивачем безпосередньо підтверджено факт надання житлово-комунальних послуг - постачання електричної енергії, що не спростовано відповідачем, заперечень з його боку щодо неякісності, ненадання вказаних послуг у повному обсязі тощо, не надано. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку щодо оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з наданням позивачем комунальних послуг, наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань. Доказів, які б спростовували суму заборгованості або обов'язок щодо її погашення, відповідачем не надано. Відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання по своєчасній оплаті послуг з постачання електричної енергії, тому позов про стягнення з нього заборгованості є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved