Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

26 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення , яким зобовязати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи його участі у вихованні доньки , особисте спілкування: -побачення з три рази на тиждень з пятниці по неділю; -необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного , електронного та іншого засобів звязку; -у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою або цей день передує дню побачення , або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; -в день побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто; зобовязати відповідача , за два дні до його зустрічі з донькою, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування дитини, а у разі настання таких змін - повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позов обґрунтований наступним. 25 вересня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний і їх спільна дочка залишилась проживати з матірю, яка стала створювати штучні перешкоди батькові приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Неодноразові намагання позивача налагодити спілкування приводили до конфліктів з боку відповідача. 02 березня 2010 року Світловодською районною державною адміністрацією йому було визначено порядок зустрічей з дитиною, однак відповідач вказане рішення органу опіки ігнорувала та продовжували чинити супротив. На його численні спроби побачитися з дитиною [PERSON] реагувала негативно, зверталася до прокуратури з заявами про погрози викрадення дитини. Після марних спроб вирішити питання мирним шляхом позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав на участь у житті дитини. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до неї вимоги не визнала, в обґрунтування своїх заперечень посилалась на те, що після розлучення позивач не виявляв бажання спілкуватися з дочкою та не цікавився нею. Коли дитині було півтора роки - привіз їй іграшку. В 2010 році було рішення опікунської ради про порядок зустрічей дитини і батька, проте [PERSON] до дитини не приїжджав. Вже в 2017 році він зявився та налякав дитину, яку думала, що це чужий дядько, який хоче її забрати. Дитина його боїться. Відповідач вважає, що спілкування позивача з дочкою буде травмувати психіку останньої та не піде на користь дитині. Представник органу опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні пояснила суду, що в інтересах дитини необхідно забезпечити можливість налагодження взаємовідносин дитини з батьком та визначити порядок їх спілкування. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, зясувавши думку малолітньої [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (. а.с. 10) Після розірвання 09 листопада 2009 року шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати з матірю. (а.с. 11) [PERSON] має бажання приймати активну участь у вихованні дочки та спілкуванні з нею, але, як було встановлено у судовому засіданні, згода матері дитини на це відсутня. Вирішуючи заявлений спір, суд враховує таке. У відповідності до ч. 3\~ст. 291 ЦК України\~\~\~\~фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Відповідно до ст.ст.\~141,\~142 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно\~ст.153 СК України\~\~ мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.\~\~ Згідно зі\~ст. 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 158 СК України\~встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Частиною першою\~ст.159 СК України\~визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч. ч. 4, 5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Доказів про те, що участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею буде суперечити інтересам дитини, матеріали справи не містять. За таких обставин, враховуючи вимоги закону щодо обов'язку батьків у вихованні дитини, свідоме бажання позивача виховувати свою дитину та спілкуватися з нею, відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право позивача на спілкування з дитиною, суд приходить до висновку про доцільність визначення способу участі [PERSON] у вихованні його доньки шляхом побачення батька з донькою [PERSON], [INFO], у суботу першого та третього тижня щомісяця з 09.00 години до 18.00 години, з обовязковим поверненням дитини до місця її постійного проживання. Разом з тим, беручі до уваги той факт, що дитина не спілкувалася із батьком протягом тривалого часу, враховуючи насамперед інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що перші десять побачень батька з донькою мають відбуватися у присутності матері. Це також зумовлено відносинами, які склалися між колишнім подружжям та батьками дитини. За таких умов припускається, що дитина буде відчувати себе захищеною та уникне нервових потрясінь. Обставини справи щодо цього спірного питання підпадають під ознаки, як зазначив законодавець, окремого випадку, що дає суду право визначити побачення та спілкування дитини з батьком саме в присутності матері і визначальним фактором у цьому є захист інтересів самої дитини, а не особи, яка звернулася за захистом своїх встановлених законом прав. Посилання відповідача на наявність у дитини небажання зустрічатися з батьком, яке сама дівчинка також висловила суду, судом до уваги не приймається, оскільки за переконанням суду така її позиція сформована не свідомо, а з урахуванням думки матері з огляду на її негативне ставлення до позивача. В той же час, як батько, так і дитина , за відсутності визначених законом обмежень мають право та повинні мати між собою повноцінне спілкування, що відповідає насамперед інтересам дитини. Доводи відповідача про те, що позивач не виявляв особливого бажання брати участь у вихованні доньки, не допомагає матеріально, про що свідчить заборгованість по аліментах, не може бути підставою для позбавлення позивача права на спілкування з дитиною. Згідно Висновку про усунення перешкод щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою від 15 вересня 2017 року , орган опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації вважає доцільним призначення зустрічей [PERSON] з малолітньою дочкою щотижня у пятницю з 13: 00 до 18:00 години, у суботу з 10 :00 до 18:00 години, у неділю з 10:00 до 15:00 години. (а.с. 77) Однак суд вважає, що такий порядок не можна визнати обґрунтовано необхідним для забезпечення права позивача, визначеного ст. 157 СК України, тим паче, що він проживає у м. Дніпро, що є значно територіально віддаленим від місця постійного проживання дитини. Крім того, це призведе до обмежень спілкування матері, яка працює, з дочкою у вихідні дні , а зустрічі з батьком щотижня по три рази створюватимуть непомірне психоемоційне навантаження на малолітню дитину, якій ще тільки доведеться з ним познайомитися. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial