Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

24 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві покликається на ту обставину, що сторони перебували у шлюбі з 10.06.2017 року, від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 08 липня 2019 року . Ще до розірвання шлюбу, одразу після народження дитини, відповідач припинив подружні стосунки, та будь- яке спілкування з дитиною. З моменту народження сина і по даний час він жодного разу не навідувався до дитини, уникає спілкування з нею. Через небажання батька надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини по даний час син проживає з нею у с. Хренів Іваничівського району Волинської області без реєстрації. Вважає, що батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина. Він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини з моменту його народження, через що вона вимушена звертатись до суду із завами про встановлення аліментів, а в подальшому із заявою про збільшення їх розміру. Однак рішення суду відповідачем не виконується. На день звернення до суду з даним позовом у нього існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 24 593 грн. 41 коп. Також, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним взагалі, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено в ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 01 квітня 2020 року у справі прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 11 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та в своїх поясненнях послались на обставини, викладені тексті позовної заяви. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області, свого представника для участі у розгляді справи не направила, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за фактичним місцем проживання, про що свідчать відповідні поштові відправлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки та відзиву на позов не подав. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 10.06.2017 року, від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 08 липня 2019 року . Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про народження дитини та судовим рішенням. Позивач вказує, що одразу після народження дитини, відповідач припинив подружні стосунки, та будь-яке спілкування з дитиною. З моменту народження сина і по даний час він жодного разу не навідувався до дитини, уникає спілкування з нею. Через небажання батька надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини по даний час син проживає з нею у с. Хренів Іваничівського району Волинської області без реєстрації. Вважає, що батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина. Він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини з моменту його народження, через що вона вимушена звертатись до суду із завами про встановлення аліментів, а в подальшому із заявою про збільшення їх розміру. Однак рішення суду відповідачем не виконується. На день звернення до суду з даним позовом у нього існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 24 593 грн. 41 коп. Такі доводи позивача стверджуються копіями судових рішень, виконавчих листів, довідкою про заборгованість по аліментах, висновком органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не виявляє будь-якого інтересу до неї, проживає окремо. З висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина, перебуваючи у статусі юридичного батьківства, що суперечить інтересам малолітнього [PERSON] . Вказані обставини справи підтверджують винну поведінку [PERSON] і умисне ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, що шкодить правам і інтересам його сина, негативно впливає на його розвиток. Виходячи з інтересів дитини, за доцільне вважають позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] .За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров`я, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина та умисно ухилився від виконання обов`язків по вихованню дитини, що шкодить правам і інтересам його сина, негативно впливає на його розвиток, що в сукупності є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому задовольняє позов. Понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст.150, 152, 164, 180, 184 СК України,

Outcome: approved