Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

24 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Придніпровська залізниця» про визнання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності неправомірним посилаючись на те, що 19.06.2007 року він прийнятий до Павлоградської дистанції сигналізації та зв'язку слюсарем механоскладальних робіт 4 розряду. 08.10.2013 року наказом в.о. начальника Путілова С.О. № 44 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання трудових обов'язків. Підставою винесення даного наказу на думку відповідача стало те, що позивач відмовився виконувати свої посадові обов'язки, покіс бур'янів згідно з розпорядженням керівництва. Вважає, що даний наказ є незаконним оскільки до його обов'язків, згідно до інструкції входить - роботи з косторізом, травокосилкою, стропова та ув'язнення вантажу, ремонт трубопроводів насосів та інше, що прямо суперечить кваліфікації працівників відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. З приводу порушення своїх прав він звертався до Павлоградської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, прокурором в його інтересах було подано позов до окружного адміністративного суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов було частково задоволено у тому числі скасовано наказ № 44 від 08.10.2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова суду була скасована, провадження у справі закрито, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд поновити йому строк на право звернення до суду з даним позовом; визнати неправомірним та скасувати наказ Павлоградської дистанції сигналізації та зв'язку ДП «Придніпровська залізниця» № 44 від 08.10.2013 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с.1-4). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року позовні вимоги - задоволено (а.с.56-58). В апеляційній скарзі (а.с.64-67) ДП «Придніпровська залізниця» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки: - суд не прийняв до уваги те, що звернення позивача до прокуратури за захистом свого права не позбавляло його можливості звернутись до суду з позовом, а тому строк звернення до суду пропущено без поважних причин; - суд не врахував, що виходячи з особливостей штатного розпису, структурних перетворень, скорочення штатів, раціонального розподілу праці або інших причин, пов'язаних із виробничою необхідністю, коло завдань та обов'язків, що міститься у кваліфікаційних характеристиках до посад працівників, може бути розширено під час розробки посадових інструкцій трудовими функціями, передбаченими для різних груп професій, але рівними чи нижчими за складністю та виконання яких не потребує іншої кваліфікації, або звужено за рахунок їх розподілу між окремими виконавцями; - покіс бур'янів, від виконання якого відмовився позивач, здійснювалось на підставі відповідного наказу керівництва, а колективним договором передбачено виконання працівниками разових доручень керівництва. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відмову виконати покіс бур'яну, тобто за відмову виконати роботу, яка не передбачена трудовим договором. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. З матеріалів справи вбачається, що наказом № 44 від 08.10.2013 року позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання трудових обов'язків, а саме - за відмову виконати покіс бур'яну. Відповідно до ч.1 ст.31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Тому доводи апеляційної скарги про те, що колективним договором передбачено виконання працівниками разових доручень керівництва, не можуть бути прийняті до уваги. Правильно встановивши відсутність застосування до відповідача дисциплінарної відповідальності за відмову виконати покіс бур'яну, суд першої інстанції в порушення вимог п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України не вирішив питання щодо пропущення строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається зі справи, позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності наказом № 44 від 08.10.2013 року. Про наявність вказаного наказу позивач дізнався в січні 2014 року, про що свідчать його звернення від 08.01.2014 року до відповідача (а.с.5,9) та від 15.01.2014 року до прокуратури (а.с.22). З позовом до суду про скасування цього наказу позивач звернувся до суду 24 червня 2015 року (а.с.1-4). Висновки суду першої інстанції щодо реалізації позивачем свого права на захист шляхом звернення до органів прокуратури, якою в інтересах позивача було подано позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, не можна вважати поважною причиною для поновлення позивачу строку звернення з позовом до суду. Відсутні підстави вважати, що прокурор звертався до суду в інтересах позивача, оскільки справу, в якій [PERSON] не приймав участі, було розглянуто за адміністративним позовом прокурора з приводу незадоволення відповідачем подання прокурора про усунення порушень трудового законодавства, (а.с.10-12). В той же час звернення до органів прокуратури не перешкоджало позивачу звернутися з позовом до суду. Тому звернення до прокуратури не можна вважати поважною причиною для поновлення позивачу пропущеного строку на звернення з позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів про наявність поважних причин пропуску тримісячного строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору позивачем суду не надано. З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову за спливом строку позовної давності. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed