Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

25 березня 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що 1 жовтня 2018 року між [PERSON] та комунальним підприємством (далі КП) «Харківспецбуд» укладено договір про тимчасове розміщення в транзитному містечку модульного типу № 131. Аналогічний договір цього ж дня укладений з позивачем [PERSON] за № 130. За умовами укладених договорів КП «Харківспецбуд», на підставі Протоколу робочої групи № 5 від 27 вересня 2018 року передав, а позивачі прийняли в тимчасове користування ліжко-місце в модулі № 12-2 в «Транзитному містечку модульного типу для тимчасового розміщення внутрішньо переміщених осіб з Донецької та Луганської областей» (далі «Модульне містечко») за адресою: [ADDRESS]. 12 березня 2019 року позивачі отримали повідомлення про звільнення житлового приміщення за підписом начальника управління з обслуговування містечка модульного типу [PERSON] В повідомленні йшлося про систематичне порушення позивачами Правил внутрішнього розпорядку, а саме: п. 4.2.9 «мешканцям забороняється вчиняти будь-які дії, що створюють небезпеку життю та здоров`ю людей і можуть призвести до псування майна, інвентарю та обладнання містечка». Позивачів зобов`язано звільнити спірне приміщення [ADDRESS] до 12.00 15 березня 2019 року . Позивачі зазначали, що за весь час дії договорів не допускали жодних порушень. Крім цього відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення позивачами систематичних порушень Правил внутрішнього розпорядку. З 15 березня 2019 року позивачі не могли потрапити до спірного приміщення, оскільки його було опломбовано, а охорона Модульного містечка їх не пропускала на територію. При цьому всі особисті речі, ліки, особиста побутова техніка, документи позивачів залишилися у приміщенні № 12-2 Модульного містечка. Такими неправомірними діями КП «Харківспецбуд» їм, позивачам, завдано моральну шкоду, яку вони оцінили по 5 000 грн кожному. Крім цього, [PERSON] просила відшкодувати їй витрати на придбання ліків в розмірі 276,18 грн, які вона вимушена була придбати, оскільки не мала доступу до спірного приміщення. Посилаючись на вказані обставини, в остаточно уточнених 8 квітня 2019 року позовних вимогах, позивачі просили: скасувати рішення та повідомлення про звільнення приміщення № 12-2 , розташоване по [ADDRESS] КП «Харківспецбуд», стягнути з відповідача на користь [PERSON] 276,18 грн на відшкодування майнової шкоди та відшкодувати моральну шкоду в розмірі по 5 000 грн кожному з позивачів. В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали в повному обсязі. Представники КП «Харківспецбуд» проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначали, що між комунальним підприємством «Харківспецбуд» та внутрішньо переміщеними особами із Донецької та Луганських областей, які розміщуються у Транзитному містечку модульного типу для тимчасово розміщення внутрішньо переміщених осіб з Донецької та Луганської областей та АР Крим, укладені договори про тимчасове розміщення в транзитному містечку. Предметом договору є надання у тимчасове користування ліжко-місць та майна, при цьому розміщені особи використовують надане приміщення та майно виключно для тимчасового перебування та мають обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми відшкодування витрат за перебування. У вказаному транзитному містечку на підставі договору № 131 від 1 жовтня 2018 року тимчасово розміщено [PERSON] , а на підставі договору № 130 від 1 жовтня 2018 року - [PERSON] Відповідно до п. 1.1 вказаних Договорів Балансоутримувач на підставі Протоколу робочої групи № 5 від 27 вересня 2018 року передає, а розміщена особа приймає у тимчасове користування: 1 ліжко-місце в модулі 12-2 в «Транзитному містечку модульного типу для тимчасового розміщення внутрішньо переміщених осіб з Донецької та Луганської областей» за адресою: [ADDRESS]. За час перебування у Модульному містечку з 2016 по 2019 р.р. позивачам неодноразово змінювали приміщення для проживання, оскільки інші розміщені особи постійно зверталися до адміністрації Модульного містечка з письмовими та усними скаргами щодо порушення позивачами Правил внутрішнього розпорядку. Так, 11 березня 2019 року приблизно о 19 год. 10 хв. [PERSON] та [PERSON] знаходячись у кімнаті свого модуля 12-2, відчинили двері кімнати та облили малолітніх дітей мешканки модульного містечка [PERSON] , які в цей час перебували у коридорі, невідомою рідиною, що має різкий запах аміаку. Від даної рідини на обличчях та тілах дітей одразу з`явилися червоні плями, схожі на опіки, в зв`язку з чим були викликані працівники поліції та невідкладної швидкої допомоги. Вказаний інцидент є грубим порушенням п. 4.2.9 Правил внутрішнього розпорядку та п. 2.4.6 Договорів. Відповідно до п. 2.1.7 Договору Балансоутримувач має право в односторонньому порядку розірвати Договір у разі грубого порушення Правил внутрішнього розпорядку та в разі вчинення розміщеною особою протиправних дій. 12 березня 2019 року відповідачем вручені позивачам повідомлення про звільнення приміщення у строк до 15 березня 2019 року. Проте вказане повідомлення не було приведене до виконання, а позивачі продовжують користуватися займаним приміщенням й на час розгляду справи. При цьому 30 березня 2019 року сплинув строк дії Договору про тимчасове розміщення позивачів в транзитному містечку, на новий строк договори укладені не були. Представник Департаменту житлового господарства Харківської міської ради в судове засідання 16 травня 2019 року не з`явився, письмових пояснень на позов не подав. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 1 жовтня 2018 року між [PERSON] та комунальним підприємством «Харківспецбуд» укладено договір про тимчасове розміщення в транзитному містечку модульного типу № 131. Аналогічний договір цього ж дня укладений з позивачем [PERSON] за № 130. За умовами укладених договорів КП «Харківспецбуд», на підставі Протоколу робочої групи № 5 від 27 вересня 2018 року передав, а позивачі прийняли в тимчасове користування ліжко-місце в модулі № 12-2 в «Транзитному містечку модульного типу для тимчасового розміщення внутрішньо переміщених осіб з Донецької та Луганської областей» за адресою: [ADDRESS]. 12 березня 2019 року за підписом начальника управління з обслуговування містечка модульного типу [PERSON] позивачам направлені письмові повідомлення про звільнення приміщення та дострокове розірвання договорів про тимчасове проживання з підстав порушення Правил внутрішнього розпорядку. Судовим розглядом встановлено та не заперечується позивачами, що на підставі вказаного повідомлення [PERSON] та [PERSON] приміщення не звільнили та продовжують ним користуватися. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідач, як сторона договору, яка вважала за необхідне розірвати договір, направив відповідне повідомлення про це другій стороні за договором. Позивачі, які одержали повідомлення від 12 березня 2019 року з пропозицією звільнити приміщення та достроково розірвати договір, не повідомляли відповідача про результати розгляду пропозиції та продовжили проживати у вищезазначеному приміщенні. Таким чином, сторони договору не досягли згоди щодо дострокового розірвання договору. Відповідач за вирішенням спору з вимогами про дострокове розірвання договорів до суду не звертався. Жодних дій в межах дії договорів направлених на припинення користування позивачами спірним приміщенням відповідачем вчинено також не було. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що права позивачів врученням їм повідомлення про дострокове розірвання договорів порушені не були. Врученням повідомлень від 12 березня 2019 року про дострокове розірвання договорів та звільнення приміщення не створено жодних правових наслідків для сторін договору, а тому вказане рішення та повідомлення не може бути скасовано в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення їх прав рішенням та повідомленням про дострокове розірвання договорів та звільнення приміщень, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Не підлягають й задоволенню вимоги [PERSON] про відшкодування їй витрат на придбання 17 березня 2019 року ліків на загальну суми 276,18 грн. Позивачем не надано суду доказів відповідних призначень лікаря, а також того, що такі ліки вона вимушена була придбати внаслідок незаконних дій відповідача. Враховуючи вимоги ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову вжиті судом ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року після набрання рішенням законної сили підлягають скасуванню. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed