Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

26 жовтня 2018 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~Служба миттєвого\~кредитування звернулась\~до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить суд стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість в загальній сумі 27834 грн. 26 коп., судові витрати по справі за оплату судового збору у розмірі 1762 грн. В позовній заяви посилається на те, що 10 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування та [PERSON] був укладений кредитний договір № 140910-134807. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі - 900 грн., а [PERSON] зобовязалась повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 252 грн. у строк до 23 вересня 2014 року. 22.09.2014 року відповідач відповідно до п.2.3. Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 234 грн. та пролонгував договір строком до 06.10.2014 року. Потім 13.10.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 126 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 252 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 22 грн. та пролонгував договір строком до 27.10.2014 року. 02.11.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 108 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 243,20 грн. та пролонгував договір строком до 16.11.2014 року., зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 878 грн. Потім 09.12.2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 300 грн. 12.01.2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 500 грн. Відповідач неналежним чином не виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Станом на 15 жовтня 2018 року сума заборгованості складає 27834 грн. 26 коп., яка складається з основного боргу - 878 грн., процентів за договором 2 грн. 64 коп., пені 25174 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування та [PERSON] укладено кредитний договір № 140910-134807, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732%, якщо на період користування припадає високосний рік), строком по 23 вересня 2014 року. (п.1.1.,1.2.,2.1.,3.1. кредитного договору) Відповідно до п.6.2. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку два відсотки від суми кредиту, що вказана в п.1.2. цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконала. Станом на 15 жовтня 2018 року заборгованість у відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 27834 грн. 26 коп., яка складається з основного боргу - 878 грн., процентів за договором 2 грн. 64 коп., пені 25174 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобовязання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до приписів ЦПК України є обовязковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 2 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Отже, встановивши, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує основний розмір боргу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на користь позивача до розміру основної заборгованості у сумі 880 грн. 64 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial