Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

26 грудня 2017 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 03 вересня 1976 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Пахтааральській сільській раді Пахтааральського району Чимкентської області Казахської РСР, про що було зроблено актовий за- пис № 64. За час шлюбу, а саме 15.02.2007 р., ними було придбане нежитлове приміщення [ADDRESS], що підтверджується догово- ром купівлі-продажу серії ВЕЕ № 120109. Вона має намір продати належну їй частину приміщен- ня, а відповідач категорично проти цього, мотивуючи тим, що в договорі купівлі-продажу зазна- чено його ім'я і він є власником будівлі. Оскільки спірна нежитлова будівля належить їм на праві спільної сумісної власності, а вона має право на 1/2 частину, просила провести поділ сумісного ма- йна, та визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, а позовні вимоги - задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи,у судове за- сідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсут- ності не надав.. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач відзиву до суду та учасникам справи не на- діслав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності із ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за від- сутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального тех- нічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) видно, що 03.09.1976 р. Пахтааральсь- кою сільською радою Пахтааральського району Чимкентської області Казахської РСР зареєстро- вано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 64. З копії технічного паспорту, виготовленого за станом на 02.03.2007 р. Татарбунарським бюро технічної інвентаризації (а.с.6-8) видно, що на замовлення [PERSON] (інвентаризаційна сп- рава № 1-79) виготовлено технічний паспорт на нежиле приміщення по [ADDRESS]. З копії договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської нотарі- альної контори Єпішкіною С.В. 15.02.2007 р. (а.с.9), видно, що [PERSON] придбав нежиле приміщення під літерою «А» по [ADDRESS]. Договір зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 15.02.2007 р. (а.с.11). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 846054 (а.с. 10) нежиле приміщення по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Вартість нежитлової будівлі загальною площею 171,3 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 44552,0 грн., що вбачається з висновку про неза- лежну оцінку ринкової вартості, складеного 12.09.2017 р. ПП «БВКФ «КулЕкспоБуд» (а.с.12-13). Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві сумісної власності. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домо- вленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, ви- ділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домо- вленістю між ними або шлюбним договором. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за- кріплено у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності под- ружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одно- му з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1,2 ст.71 СК України), або реа- лізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Як передбачено ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спі- льною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.367, 370 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними або за рішенням суду. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК та ст.372 ЦК України. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділе- не між співвласниками за домовленістю між ними або у судовому порядку. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.70 СК України). За загальним правилом (ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України) частки подружжя у спіль- ному майні є рівними. Як зазначено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'- єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосо- вувати положення ч.ч.4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання гро- шової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може ма- ти місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної гро- шової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними придбано нежитлову будівлю, що розташована по [ADDRESS]. Отже, вказана спірна нежитлова будівля, в силу ст.60 СК України, є об'єктом права спільної су- місної власності подружжя, частки подружжя якого є рівними. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 спірного будинку. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved