Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

24 вересня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій остання просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; призначити позивача її опікуном. Свої вимоги позивач аргументувала тим, що вона є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та у якої залишилося 2 дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач є піклувальником неповнолітнього [PERSON] .. Наразі обоє дітей влаштовані у родину позивача на підставі наказу виконавчого комітету Люботинської міської ради. При цьому молодша онука з моменту народження проживає разом з бабусею. Водночас її батько [PERSON] з народження дитини не піклується про неї, не цікавиться її здоров`ям та досягненнями, не приймає участі в її утриманні та забезпеченні її потреб. Натомість дівчинка перебуває на утриманні бабусі, яка займається її вихованням та забезпечує всім необхідним для нормального розвитку дитини, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 04.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.10.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання з`явилися позивач та представник третьої особи, які наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду не надав, у зв`язку з чим суд вважав за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що бюро ЗАГС при військовій комендатурі м. Легниця ПНР 15 березня 1985 року зроблено актовий запис № 165 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 03 травня 2006 року було зроблено актовий запис № 68 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області 05 жовтня 2012 року зроблено актовий запис № 218 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у м. Люботин Харківської області у віці 36 років померла [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22 лютого 2021 було зроблено актовий запис № 102 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Наказом виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 22.02.2021 № 22 тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в родину [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з 22.02.2021. Рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 13.04.2021 № 89 призначено [PERSON] піклувальником над дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] . З довідок директора Люботинської гімназії № 5 Люботинської міської ради Харківської області Чекардіна Ю.М. від 23.04.2021 № 01-12/63 та від 13.05.2021 №01-26/43 [PERSON] , 2012 року народження, дійсно навчається у 2 класі Люботинської гімназії № 5 Люботинської міської ради Харківської області. Батько учениці 2 класу [PERSON] за роки навчання дитини у закладі освіти не з`являвся, не спілкувався з класним керівником, не приходив на батьківські збори. Вихованням та навчанням дитини займається бабуся [PERSON] . З актів ОСН № 4 від 25.04.2021 та від 02.09.2021 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживає дитина [PERSON] , 2012 року народження, опікуном якої вона являється. Батько дитини [PERSON] , 2012 року народження, фактично не мешкає з сім`єю, у зв`язку з чим не забезпечує постійний догляд та виховання дитини. Висновком виконавчого комітету Люботинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] № 03-36/3895 від 25.10.2021 встановлено. Що оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає,не спілкується, не навідує дівчинку, не забезпечує її матеріально, не дбає про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради харківської області, вважав за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради про доцільність призначення опікуном [PERSON] над малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , №03-36/3902 від 25.10.2021 орган опіки та піклування вважає встановлення опіки [PERSON] над малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] , доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що з народження [PERSON] її батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дівчинки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Батько дитини, [PERSON] , зареєстрована у смт Золочів Харківської області, проте наразі виїхав за кордон на заробітки. Місце перебування [PERSON] невідоме, встановити його місце знаходження наразі неможливо. Тому позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав необхідно задовольнити. Водночас згідно з ч.3 ст.243 СК України вбачається, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як передбачено ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При вирішенні питання про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , суд враховує, що позивач є рідною бабусею дитини, бажає бути опікуном, подала необхідні документи відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, має досвід у вихованні дітей, постійне місце роботи, забезпечена житлом, яке придатне для проживання в ньому малолітньої дитини, матеріально забезпечена, веде сталий спосіб життя, має задовільний стан здоров`я, тому перешкод для встановлення опіки та призначення її опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , відповідно до подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради та ст. ст. 63, 64 ЦК України судом не встановлено. Мати дівчинки померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved