Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

24 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті його батька - [PERSON], що настала [INFO], залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), площею 3,2 га, яка розташована на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, на підставі державного акту серії [NUMBER], який було видано згідно рішення Гавиноської сільської ради від 22 серпня 2001 року №75-ХХІІІ. Вказаний державний акт було загублено. Батько заповіту не залишив, тому він є його спадкоємцем за законом. У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак оскільки у нього відсутній оригінал правовстановчого документу - державного акту на право приватної власності на землю, то оформити спадщину через нотаріальну контору та отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду з зазначеним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області в підготовче судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає /а.с.29/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Окнянської районної державної адміністрації Одеської області в підготовче судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує /а.с.25/. Тому справа розглянута у відсутність представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] /а.с.8/. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 3,20 га, яка розташована на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який було видано 15 січня 2002 року згідно рішення Гавиноської сільської ради від 22 серпня 2001 року №75-ХХІІІ /а.с.37/. Зазначений державний акт було загублено, дублікати державних актів не видаються /а.с.14, 15, 16/. Факт видачі [PERSON] зазначеного державного акту підтверджується листом Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 18.01.2018 року /а.с.15/. При цьому, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.1980 га, розташована на території Гавиноської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15.02.2002 року /а.с.72/. Вартість земельної ділянки становить 99674,18 грн. /а.с.17, 72/. Позивач є сином [PERSON] /а.с.9/, а тому відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем після смерті останнього за законом першої черги. Згідно наданої приватним нотаріусом Окнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І. копії спадкової справи №16/2010, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою після смерті батька, а саме 01 жовтня 2010 року. Заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців відсутні. Натомість є заява від доньки спадкодавця [PERSON] від 08.11.2017 року про те, що спадщину вона у встановлені законом строки не прийняла, на неї не претендує та не має наміру звертатися з заявою про визначення додаткового строку для її прийняття. Відомості про наявність осіб, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку в спадщині, у зазначеній спадковій справі відсутні /а.с. 40-82/. Постановою приватного нотаріуса Окнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І. від 10.11.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу /а.с.11/. Позивач є громадянином України /а.с.4/. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином судом встановлено, що позивач згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/. При цьому, вимоги позивача про визнання права власності на земельну частку (пай), якою є умовна частка землі, визначена в умовних кадастрових гектарах є некоректними, оскільки спадкодавцю належала не земельна частка (пай), а земельна ділянка, площа якої визначена у фізичних гектарах, місце розташування якої на місцевості чітко визначено та якій присвоєно кадастровий номер, тому право власності позивача слід визнати саме на земельну ділянку. Крім того, оскільки точна інформація щодо земельної ділянки міститься саме у витязі з ДЗК, який містить інформацію щодо точного місця розташування земельної ділянки на місцевості та кадастрового номеру земельної ділянки, то право власності позивача в порядку спадкування на земельну ділянку слід визнати у розмірі, зазначеному у витязі з ДЗК - 3,1980 га.

Outcome: approved