overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2003 року Петрівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. На протязі трьох років не підтримують сімейні стосунки, через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2003 року Петрівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 04 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), яка проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через постійні сварки і непорозуміння між ними. На час подання позовної заяви шлюбні відносини між ними припинені, з дружиною разом вони не проживають. Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задоволити. Відповідачка також до суду повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 листопада 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, хоча працює КП ЖЕК № 1 в м. Донецьк Пролетарського району та отримує пенсію. На користь інших осіб аліменти не сплачує. У відкритому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи телефонограмою. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтв про народження на ім'я [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с. 4). За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. У відповідності з вимогами п.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 131 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1999 року із [PERSON] посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 жовтня 1999 року (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 26 жовтня 2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, останній зловживає спиртними напоями, що призводить до сварок та застосування до неї фізичного насильства. Подальше життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що не бажає зберегти сім'ю і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Видертською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Позивачка не бажає проживати спільно з відповідачем, вести спільне господарство та зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що стосунки між сторонами суперечать їх інтересам, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, то вона вправі іменуватися прізвищем [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила надати їй право на шлюб із [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що [PERSON] зустрічається із повнолітнім [PERSON] і вони мають намір зареєструвати шлюб. Однак у зв'язку з тим, що заявниця не досягла шлюбного віку, у відділі РАЦС їй відмовили у прийнятті заяви. Визнання права на шлюб для неї є необхідним, та відповідає її інтересам, оскільки вона вагітна, і бажає узаконити свої відносини із [PERSON] до народження дитини. Її батьки та батьки [PERSON] не заперечують проти укладення шлюбу, тому [PERSON] просила суд надати право на шлюб. У судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала, пояснивши, що вона завагітніла від [PERSON], у зв'язку з чим перебуває на обліку у лікаря, бажає зареєструвати свій шлюб в органі РАЦС, однак у прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу їй було відмовлено через недосягнення шлюбного віку. Її рішення про укладення шлюбу є обдуманим, виваженим та добровільним. Заінтересована особа - [PERSON] суду пояснив, що бажає утворити із [PERSON] сім`ю та узаконити свої відносини із нею, щоб у дитини були законні батьки, тому просить надати [PERSON] право на шлюб із ним. Заінтересована особа - батько заявниці [PERSON] у судове засідання, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи не з'явився. Заінтересована особа - мати заявниці [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви її доньки, пояснивши, що вона вагітна, і вказала, що разом із чоловіком [PERSON] підтримує її бажання утворити сім`ю із [PERSON] та вони не заперечують проти реєстрації їхнього шлюбу. Вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], тобто їй виповнилось 16 років. Згідно довідки Віньковецької центральної районної лікарні від 23.09.2014 року [PERSON] перебуває на обліку у жіночій консультації з приводу вагітності, діагноз - вагітність 33-34 тижні. Статтею 22 Сімейного Кодексу України встановлено шлюбний вік для чоловіків та жінок у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 цього Кодексу право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що заявниця [PERSON] та [PERSON] фактично утворили сім`ю, добровільно бажають шлюбу один з одним, однак через недосягнення заявницею шлюбного віку позбавлені можливості реалізувати своє волевиявлення на укладення шлюбу. Реєстрація шлюбу між заявницею та [PERSON] буде відповідати їхнім інтересам, а також інтересам їхньої дитини, тому необхідно задовольнити заяву [PERSON] про надання їй права на шлюб. Досягнення шлюбного віку є юридичним фактом, який породжує в особи право на шлюб, а тому заява про надання права на шлюб відповідно до ст. 234 ЦПК України розглядається судом за правилами окремого провадження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

24 вересня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 214. Спільне життя з відповідачем не склалося через виниклу відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на шлюб і сім'ю та періодичність виникнення скандалів, спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та утримання дитини відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони одружені з 25 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 214 (а.с. 7) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлен, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. На теперішній час спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини - сторони не мають. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

24 вересня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області 22.05.2004р., актовий запис № 17. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

24 вересня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з березня 2014 року вона з сином проживає окремо від відповідача. Батько дитини коштів на утримання сина не надає, хоча має задовільний стан здоров'я, постійне місце роботи та стабільну заробітну плату, а тому має можливість надавати грошові кошти на утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 7). Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 22 січня 2011 року позивачка та відповідач уклали шлюб та відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с. 3). Сторони припинили спільне проживання. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає добровільно, але не регулярно. Ця обставина суперечить положенням Конвенції про ліквідацію усіх форм дискримінації щодо жінок, яка була ратифікована Україною 24 грудня 1980 року та є чинною на території України, і яка проголошує принцип фактичної рівності обов'язків та прав з утримання та виховання дитини. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] працездатний, має постійне місце роботи, суд приходить до переконання, що він повинен утримувати свого сина [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоров'я, а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/4 частку усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180-184 СК,

Outcome: approved