Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

24 листопада 2021 року [PERSON] , в інтересах якого дії адвокат Бражник Д.С., звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович (далі приватний нотаріус Личук Т.В.), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна (далі приватний виконавець Русецька О.О.). Позовна заява мотивована тим, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 64808258 позивач дізнався про вчинення 22.02.2021 приватним нотаріусом Личук Т.В. виконавчого напису за № 2161 у якому запропоновано задовольнити вимоги відповідача до позивача, які виникли з кредитного договору № AG3827045 від 13.05.2019 року, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро». Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом вважаючи, що він був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2161 від 22.02.2021 вчинений приватним нотаріусом Личук Т.В., стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 2330,57 грн., стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати по справі. 16 листопада 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/10276/21 вжито заходи із забезпечення позову до подання позовної заяви до суду та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2161, вчиненого 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. 25 листопада 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у приватного нотаріуса Личук Т.В. копії матеріалів, які були підставою вчинення оспорюваного виконавчого напису. 20 грудня 2021 року від ТОВ «Вердикт Капітал» до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що [PERSON] допустив прострочення кредитного зобов`язання та ТОВ «Вердикт Капітал» мало право на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Зазначає, що нотаріусом дотримано положення чинного законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Вимоги щодо стягнення сум на підставі ст. 1212 ЦК України відповідач вважає необґрунтованими, оскільки існують між сторонами кредитні правовідносини, а також позивачем не враховано витрати виконавчого провадження. Окрім цього, ТОВ «Вердикт капітал» подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, де зазначено про недоведеність понесених позивачем витрат в розмірі 6000,00 грн. та їх не співмірність із наданими адвокатом Бражник Д.С. послуг. Приватний нотаріус Личук Т.В. пояснення з приводу позовних вимог суду не надав, також не надав витребувані судом докази за ухвалою суду від 25 листопада 2021 року. Приватний виконавець Русецька О.О. письмові пояснення з приводу позивних вимог до суду не надавала. Сторони не подали до суду клопотань про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13 травня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладений кредитний договір № AG3827045 за умовами якого, позивальник отримав 2000,00 грн. (а.с. 12-13) Із Паспорту споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) вбачається, що річна відсоткова ставка становить 504,00 %, строк кредитування становить до 12.06.2019. (а.с. 20-21) З наданої ТОВ «Вердикт Капітал» виписки за рахунком № [NUMBER] , заборгованість [PERSON] за кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019, станом на 16.02.2021 становить 11035,99 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 4500,00 грн., заборгованості по процентам та комісією 6535,99 грн. Заборгованість у творилась за період з 30.09.2019 по 16.02.2021. (а.с. 26) 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2161, згідно якого запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019, який укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансової компанії «Дінеро» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № 22-08/19 та Додатковї угоди № 3 про відступлення прав вимоги від 30.09.2019. Строк платежу за Кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2019 по 16.02.2021. сума заборгованості складає 11035,99 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4500,00 грн.. сума заборгованості за відсотками та комісіями 6353,99 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису становлять 1000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 12035,99 грн. (а.с. 27) Постановою приватного виконавця від 23.10.2021 року у виконавчому провадженні № 64808258, відкритого на підставі виконавчого напису № 2161 виданого 22.02.2021 року приватним нотаріусом Личук Т.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12035,99 грн., звернуто стягнення на доходи боржника, які останній отримує у АТ «Криворізька теплоцентраль». (а.с. 28-29) Згідно довідки АТ «Криворізька теплоцентраль» від 19.11.2021 № 637106, товариством було утримано у жовтні 2021 року із доходів [PERSON] 2330,57 грн. на підставі виконавчого провадження № 64808258. (а.с. 14) Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Слід відзначити, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Так, під час розгляду справи суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком, за яким проводилось стягнення у безспірному порядку, оскільки приватним нотаріусом за ухвалою суду від 25 листопада 2021 року не надано такої інформації. В той же час, відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так, позивачем [PERSON] оспорюється наявність заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал», а відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за Кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , а також підтверджували набуття права вимоги за вказаним кредитним договором. Окрім цього відповідачем не наданий розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019, з якого можливо було б встановити момент порушення зобов`язання позичальника, а також порядок нарахування та обрахунок відсотків згідно умов договору, що у своїй сукупності не свідчить про її безспірність. Також ТОВ\~«Вердикт капітал»\~не надано\~доказів надіслання\~та вручення\~боржнику письмової\~вимоги про\~усунення порушення\~за Кредитним\~договором № AG3827045 від 13.05.2019. При цьому, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Суд зазначає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Таким чином, зважаючи, що позивач виконав всі передбачені процесуальним законом вимоги щодо надання доказів, суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на доведення своїх позовних вимог, оскільки позивач не може довести ту обставину, існування якої він заперечує, отже у нього не може існувати матеріальних доказів наявності певної обставини, а саме відсутності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «Вердикт капітал» у розмірі зазначеному в оспорюваному виконавчому написі. В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача. Зважаючи,\~що відповідачем\~не було\~надано до\~суду документів,\~що підтверджували\~би безспірність\~заборгованості боржника\~та встановлювали\~прострочення виконання\~зобов`язання за договором № AG3827045 від 13.05.2019, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , виконавчий напис від № 2161 від 22 лютого 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Личук Т.В., за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість за кредитним договором № AG3827045 від 13.05.2019 підлягає скасуванню. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис, вчинений 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Личук Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2161, визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «Вердикт капітал» на підставі оспорюваного виконавчого напису кошти в сумі 2330,57 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Так, судом відхиляються доводи ТОВ «Вердикт капітал» щодо врахування витрат виконавчого провадження, які були утримані із суми 2230,57 грн., оскільки грошові кошти були стягнуті приватним виконавцем Русецькою О.О. в межах відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом про стягнення коштів на користь ТОВ «Вердикт капітал». Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Отже, в даному випадку не [PERSON] , а ТОВ «Вердикт капітал», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів утриманих приватним виконавцем Русецькою О.О. із заробітної плати боржника. Відомостей про оскарження товариством дій, рішень або бездіяльності приватного виконавця щодо розподілу грошових коштів, отриманих від боржника в межах виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надав ордер серії АЕ № 1065168 на представництво адвокатом Бражник Д.С. інтересів [PERSON] ; договір про надання правової допомоги № 146 від 1 листопада 2021року; акт № б/н від 20 листопада 2021 року про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 146. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 2330,57 грн. Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок ТОВ «Вердикт капітал» витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ТОВ «Вердикт капітал» підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. В той же час, позивач звільнений від сплати судового збору за зверненням із позовними вимогами про захист прав споживачів, а тому за ч. 6 ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Вердикт капітал» підлягають стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,00 грн. (позовна вимога майнового характеру 908,00 грн. та позовна вимога немайнового характеру 908,00 грн.). У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року у справі № 212/10276/21 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved