Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

25 червня 2021 року\~ позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01.04.2011 року між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було підписано заяву б/н, з метою отримання банківських послуг. Відповідно до якої було відкрито картковий рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 2000 тисяч гривень. Відповідач вчасно не виконував свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2020 року становить 116497 грн. 28 коп., а саме заборгованість за тілом кредиту - 835,94 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 105074,44 грн., нарахована пеня 4563,22 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4563,68 грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг. Викладені у позові обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, довідкою про видані картки, копією заяви позичальника, витягом з «тарифів», витягом з «умов та правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання, копією наказу банку щодо затвердження «умов та правил надання банківських послуг», у редакції, що діяла на момент підписання договору. Копією документу, що посвідчує особу відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102 грн., 00 коп. 16.07.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області скасовано заочне рішення та призначено справу до підготовчого судового засідання. 25.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, вказавши на те, що відповідач до 2015 року по кредиту сплачував регулярно, та останній платіж було здійснено в 2017 році, після чого борг не сплачувався, та виникла заборгованість. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі враховуючи викладені ним обставини під час судового розгляду, вказавши те що він дійсно брав кредитну картку, на якій зі слів працівників банку було 300 грн., щодо збільшення ліміту його ніхто не повідомляв, визнає в сумі тіла кредиту, та вказує на те що останній раз платив по кредиту в сумі 800-1000 грн. в 2015 році. В 2017 році гроші не вносив ,та вважає що банк пропустив строки позовної давності, тож з вище наведених підстав просить в позові відмовити. Також виходячи з правового аналізу норм цивільного законодавства умови надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка), (стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі умови зокрема щодо збільшення строку позовної давності не змінювались. Відповідач також вказує на те, що дія картки закінчилась, і після цього інша йому не видавалась. Відповідач посилаючись на постанову Верховного суду від 07.02.2018 року в якій вказано на те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. Заслухавши представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 01.04.2018 року між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було підписано заяву б/н, з метою отримання банківських послуг. Відповідно до якої було відкрито картковий рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 300 тисяч гривень. Відповідач вчасно не виконував свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2020 року становить 116497 грн. 28 коп., а саме заборгованість за тілом кредиту - 835,94 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 105074,44 грн., нарахована пеня 4563,22 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4563,68 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102 грн., 00 коп. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, та пояснив, що виходячи с правового аналізу норм цивільного законодавства умови надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка), (стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Відповідач також вказує на те, що дії картки закінчився, і після цього інша йому не видавалась. Згідно\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Копія Анкети-заяви,\~яка додана\~до позовної\~заяви,\~не може\~підтверджувати існування\~боргу,\~так як\~вона є\~лише пропозицією\~укласти договір\~(офертою)\~в розумінні\~ЦК України\~і для\~укладення договору\~обов`язковим елементом\~процедури такого\~укладення є\~прийняття цієї\~пропозиції (акцепт),\~відсутність якої\~підтверджується доданими\~до позовної\~заяви документами,\~що свідчить\~про відсутність\~договору між сторонами. В зазначеній Анкеті-заяві відсутні будь-які умови які є істотними для кредитного зобов`язання, насамперед, в Анкеті-заяві відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення відповідачем цих коштів. Умови та Правила надання банківських послуг не можуть підтверджувати факт існування боргу, так як в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони ним не підписані, що свідчить про те, що вони на нього не розповсюджуються. В постанові Верховного Суду України №6-16цс15 від 11 березня 2015 року, у справі №6-2320цс17 від 22 березня 2017 року, посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т.д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник при отриманні банківської карти. Зважаючи на вказану правову позицію та обставини справи, суд не може прийняти посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на існування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку (які не підписані позичальником), їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Інших доказів з цього приводу до суду позивачем надано не було. Таким чином, в ході розгляду справи, ПАТ КБ ПриватБанк» не було доведено обґрунтованості його доводів з приводу умов та порядку здійснення нарахувань (відсотків, пені, штрафу) за вказаним кредитом, а наведений позивачем розрахунок заборгованості суд вважає таким, що не ґрунтується на законі та фактичних обставинах спору. Наявними у справі належними і допустимими доказами не підтверджено достатній обсяг фактів та обставин, які б надали можливість суду самостійно розрахувати розмір заборгованості у спірних правовідносинах, а позивач усунувся від виконання своїх процесуальних зобов`язань щодо явки до суду, подання переконливих доказів та доведення перед судом обґрунтованості позову. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час розгляду справи, від повного, всебічного та об`єктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжувала правові наслідки у виді виникнення зобов`язань сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~ поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed