Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

25 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2002 року виданого державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори. В даному будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який був її сусідом, а прописала його у своєму будинку 22.07.2014 року, оскільки йому потрібна була реєстрація, оскільки його мати отримувала субсидію, а відповідач погодився допомагати для неї по господарству. Відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку, а з 2015 року проживає та працює в республіці Польща, де очікує дозвіл на постійне місце проживання, а приїхати до України не має можливості через карантинні обмеження. Витрати по утриманню будинку не несе, його особистих речей в будинку немає та даним житлом він не користувався та не цікавиться, добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу будинку не має можливості. Оскільки відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] понад один рік, тому втратив право користування будинком. В даний час позивачка через реєстрацію відповідача в будинку позбавлена можливості розпорядитись власним майно. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , 25 лютого 2021 року подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав, а самостійно знятись з реєстрації не має можливості, оскільки перебуває за межами України. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задоволити позов із вказаних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2002 року виданого державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори Омельчак М.Ф. являється власником будинку [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки депутата Полонської міської ради ОТГ від 21.01.2021 року відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку позивачки, [ADDRESS] , але фактично з 2014 року проживає в республіці Польща. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки,\~наявність реєстрації\~місця проживання\~відповідача в\~житлі [PERSON] \~ створює для\~неї перешкоди\~у користуванні\~цим житлом,\~тому,\~відповідно до\~ст.391\~ЦК України,\~ її права, \~як власника,\~підлягають захисту\~шляхом визнання\~ [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право на\~користування житловим\~приміщенням.

Outcome: approved