Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

26 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (Ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ) заборгованість за позикою від 23 березня 2015 року, яка станом на 31 травня 2018 року складає: 91 1 883 (дев`ятсот одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 80 коп., із них: 20 000.00 (двадцять тисяч) дол. США - заборгованість по тілу позики, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 522 716.00 (п`ятсот двадцять дві тисячі сімсот шістнадцять) грн.; 1650.00 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) дол. США - заборгованість у якості 3% річних у порядку ст. 625 ЦК України, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 43 124 (сорок три тисячі сто двадцять чотири) грн. 07 коп..; 9 103 (дев`ять тисяч сто три) долари США 42 центи у якості процентів за користування коштами у порядку ст. 1048 ЦК України, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 237 925 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 16 коп.; пеня 108 118 (сто вісім тисяч сто вісімнадцять) грн. 57 коп.. Стягнути з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (Ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ) суми судових витрат, в розмірі 8810.00 грн. Ухвалою судді від 03.08.2018 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК, у вказаній ухвалі позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків до 10.08.2018 року, однак, не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду. На виконання вимог даної ухвали, 28.08.2018 року позивачем надано до суду заяву про уточнення (зменшення розміру) позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача борг у розмірі 20 000 дол. США, що в еквіваленті становить 557 704 гривень, а також надав до суду квитанції про сплату судового збору у загальному розмірі 5577 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 23 березня 2015 року він надав [PERSON] позику у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у нього. Оригінал розписки від 23 березня 2015 року написаний та підписаний власноруч Відповідачем. Відповідачем було зазначено, що гроші він зобов`язується повернути 30 серпня 2015 року. У визначений у розписці від 23 березня 2015 року час гроші Боржником повернуті не були, Відповідач ігнорував вимоги щодо повернення боргу, 28 лютого 2016 року [PERSON] було написано розписку, в якій зазначено, що Боржник гроші [PERSON] не повернув, а всі дії з боку Позивача, він вважає законними і правильними. Також Відповідачем зазначено, що дана розписка написана без застосування фізичного чи психологічного насильства з боку [PERSON] Однак, позивач стверджує, що станом на липень 2018 року Відповідач борг не повернув, вимоги щодо повернення суми заборгованості не виконуються, що завдає серйозної моральної та матеріальної шкоди, внаслідок чого грубо порушуються права та законні інтереси Позивача. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 03.09.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ході судового засідання, яке відбулось 08.10.2018 року, представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати цивільну справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, просила витребувати з Одеської місцевої прокуратури № 1 та Приморського ВП ГУНП в Одеській області матеріали кримінального провадження та перевірки за заявою [PERSON] , зокрема, протоколів допиту [PERSON] та одночасного допиту [PERSON] та [PERSON] , а також матеріалів за заявою [PERSON] до Приморського районного відділення поліції у 2015-2016 роках щодо протиправних дій [PERSON] , направлених на погрози та вимагання. Ухвалою суду від 08.10.2018 року клопотання представника відповідача було задоволено. В подальшому ухвалою суду від 03 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В ході судового засідання 19 березня 2019 року представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому наполягала розгляді її заяви від 14.01.2019 року про зупинення провадження у даній справі до розгляду цивільної справи № 522/17283/18 за позовом [PERSON] про визнання правочину недійсним. Представник позивача [PERSON] заперечував проти зупинення провадження, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. В свою чергу звернувся до суду з клопотанням, в якому просив вирішити питання по заяві від 08 лютого 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на земельну ділянку, площею 0,0550 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ; накладення арешту та заборони відчуження на 1/4 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою суду від 19 березня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі та заяви представника позивача [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Крім того, надав суду належним чином завірені копії вступних та резолютивних частин ухвали та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2019р. та 16 квітня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним. Вказаними ухвалою та рішенням позивачеві було відмовлено в призначенні судової почеркознавчої експертизи та відмовлено у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, від його представника [PERSON] на електрону суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншому процесі. Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суд враховує складність справи, стадію розгляду, та тривалий час перебування справи в провадженні суду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій відповідача, який не з`явився та належним чином не довів поважності причини неявки. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено що 23 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США, які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві 30 серпня 2015 року. Однак, у визначений строк вказані грошові кошти позикодавцеві повернуті не були, в результаті чого, 28 лютого 2016 року [PERSON] було написано розписку, в якій зазначено, що він гроші [PERSON] не повернув, а всі дії з боку останнього, він вважає законними і правильними. Також Відповідачем зазначено, що дана розписка написана без застосування фізичного чи психологічного насильства з боку [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував, обгрунтованих письмових заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов`язку. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] суму боргу за розпискою від 23.03.2015 року у розмірі 20 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 2677, 54 гривень ) становить 535 400 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч чотириста) гривень. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що сторона відповідача будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з`явилась, доводів позивача не спростувала, з клопотаннями про витребування доказів, в тому числі призначення у справі експертизи до суду не зверталась. Слід також звернути увагу, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/17283/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним. З копії позовної заяви вбачається, що предметом розгляду даної справи є визнання правочину, що має ознаки договору позики та ґрунтується на розписці від 23 березня 2015 року - недійсним, з підстав встановлених ст..ст. 203, 215,231, 238 ЦК України. В ході розгляду даної справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року в призначенні судової почеркознавчої експертизи за клопотанням представника позивача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним - відмовлено. Також рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним було відмовлено в повному обсязі. Вказані обюставини, на думку суду, є суттєвими для розгляду даної справи. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 5577 гривень. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved