Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

26 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з кінця 2000 року відкрито володіє житловим будинком [ADDRESS]. Зазначила, що проживає у спірному будинку по запрошенню батька - [PERSON], який проживав у ньому зі співмешканкою [PERSON], яка померла у 1993 р. У 2002 р. батько покинув цей будинок, а вона залишилася в ньому проживати до цього часу. Зареєструвалася в будинку, здійснює в ньому ремонт, обробляє земельні ділянки. Вказала, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], яка спадщину не прийняла. З посиланням на статтю 344 ЦК України просила визнати за нею право власності на спірний будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася. але надіслала суду письмову заяву, зі змісту якої видно, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, а справу просить розглянути за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК визначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Отже для набуття права власності на житловий будинок із зазначених позивачем підстав необхідна наявність відкритого і безперервного володіння спірним будинком більше ніж десять років. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок розташований по [ADDRESS] і на підставі свідоцтва про право власності від 18 листопада 1986 року є власністю [PERSON], що підтверджується відповідними документами. [INFO] р. [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON], тобто відповідач у справі, яка до цього часу не зверталася із заявою до нотаріальної контори про успадкування майна померлої, що підтверджується як змістом її заяви до суду, так і інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Судом встановлено, що у вказаному житловому будинку [PERSON], до дня смерті, тобто [INFO] р. проживала без укладення шлюбу з батьком позивача - [PERSON]. З 2000 року в цей будинок до батька поселилася [PERSON], тобто позивач у справі, а 07 жовтня 2003 р. зареєструвалася в ньому і до цього часу безперервно та відкрито проживає в цьому будинку, здійснює в ньому капітальний та поточні ремонти і обробляє земельні ділянки. Викладені обставини підтверджуються змістом домової книги, актами, квитанціями та книжками щодо користування та сплаті комунальних послуг за вказаний період часу, а також поясненнями позивача. Таким чином, позивач добросовісно заволоділа будинком [PERSON] і до цього часу продовжує відкрито і безперервно ним володіти на протязі 14 років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача та визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved