Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

25.09.2018 р. позивачка звернулася в суд з позовом, посилаючись на те, що 02.01.2018 року померла її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири в [ADDRESS]. Для оформлення спадщини вона звернувся до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. По справі існують інші спадкоємці, а саме мати померлого та бабка позивачки [PERSON]. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.12.2018 року до розгляду справи залучено [PERSON], в якості співвідповідача. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак надали письмові заяви в яких просили слухати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 02.01.2018 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 15.05.2018 року Виноградівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №7 (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 70 кв.м. та житловою площею 40,6 кв.м. (а.с.12-13), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 595 749 грн. (а.с.11). Вищевказана квартира належала спадкодавці, його матері - [PERSON], батьку - [PERSON] та сестрі - [PERSON] в рівних долях (по 1/4 частині), відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1993 року (а.с.10), однак оригінали цих правовстановлюючих документів були втрачені. Заповіт спадкодавцем не складався, спадкова справа не заводилась.. По справі існують інші спадкоємці, а саме мати померлого та бабка позивачки - [PERSON] та рідна сестра померлого та тітка позивачки - [PERSON], які поряд з померлим мали частки у спірній квартирі майна. Дана обставина ніким не оспорюється, а тому не потребує додатковому встановленню в судовому засіданні. Ще один співвласник квартири, [PERSON], помер 20.03.2018 року, що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області №299/3220/18 від 08.11.2018 року (долучене до матеріалів справи). Родинні звязки між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №102954 від 09.10.1997 року (а.с.7), де остання записана донькою [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка зверталася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на частину квартири на імя спадкодавця, [PERSON] (а.с.15), у звязку з чим вона не може успадкувати її, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, технічного паспорту, копій свідоцтв про народження, інших документів. У звязку з тим, що позивачка самостійно не може оформити документи на спадкове майно, вона звернувся з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, в даному випадку частина квартири, підлягає державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлюючих документів позбавляє спадкоємця можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], у звязку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.\~ Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сам факт наявності технічного паспорту на квартиру та свідоцтво про право власності на неї свідчить, що обєкт спадщини не є самочинним будівництвом. Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на 1/4 частину квартири, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування на частину трьохкімнатної квартири №20, що розташована за адресою: вул. П.Тичини, 6, в м. Виноградів, Закарпатської області, на загальну суму 595 749 грн. коп., оскільки остання їх прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved