Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

25 квітня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за прострочення грошового зобов'язання. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням суду від 15 січня 2003 року було стягнуто з відповідача на користь позивача за договорами позики 154 806,00 грн., а також 1 548,06 грн. понесених витрат по сплаті державного мита. Рішенням суду від 01 червня 2010 року з відповідача були стягнути спричинені внаслідок інфляції збитки за період з 01 січня 2003 року по 30 березня 2009 року в сумі 192 984,98 грн., а також 1700,00 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішенням суду від 13 грудня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 79 682,35 грн. за прострочення грошового зобов'язання за період з 01 квітня 2009 по 31 травня 2013 року, та судовий збір в розмірі 796,83 грн. Станом на день звернення позивача до суду, відповідач кошти не повертає, виплатив лише 3881,13 грн. Оскільки відповідач суму боргу не повертає, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені збитки за прострочення грошового зобов'язання за період з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2017 року в сумі 184 720,96 грн., стягнути з відповідача 500 грн. витрат на правову допомогу а також стягнути судовий збір. (а.с.2-3) Позивач для розгляду справи по суті не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні 06 червня 2017 року позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про, що також подав відповідну письму заяву. (а.с. 18-19) Відповідачі в судові засідання не з'явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання для розгляду справи по суті не з'явились, то розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Вирішуючи питання щодо обставин справи суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2003 року у цивільній справі № 2-231/03, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 154 806 грн., понесених витрат по сплаті державного мита в розмірі 1 548,06 грн., в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договорів позики від 13 жовтня 2000 року, 24 жовтня 2000 року та 15 листопада 2000 року було відмовлено. (а.с.4) Рішення набрало законної сили, доказів того, що воно було скасоване до матеріалів справи не надано. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2010 року у цивільній справі № 2-659/10 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, спричинених внаслідок інфляції, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки спричинені внаслідок інфляції за період з 01 січня 2003 року по 30 березня 2009 року у сумі 192 984,98 грн., а також 1700,00 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.5). Рішення 06 лютого 2012 року набрало законної сили (а.с.5 на зв.). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року у цивільній справі № 203/5946/13-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків за прострочення грошового зобов'язання, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки за прострочення грошового зобов'язання за період до 01 червня 2013 року в розмірі 79 682,35 грн. а також 796,83 грн. судового збору. (а.с.6-7) Заочне рішення 24 грудня 2013 року набрало законної сили (а.с.7). Задовольняючи даний позов суд виходив з того, що на день винесення рішення суду відповідачем було виплачено по боргу за договорами позики лише 3 881,13 грн., несплачена суму боргу становила 152 472,93 грн. (а.с.6 на зв.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів того, що рішення суду від 15 січня 2003 року у цивільній справі № 2-231/03 було виконане до справи не надано, позивач вказує, що відповідачем було виплачено лише 3 881 грн. 13 коп. Факт, непогашення відповідачем суми боргу підтверджується також рішенням суду від 13 грудня 2013 року. (а.с.6-7) Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Подібна правова позиція висловлена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у цивільній справі № 6-113цс14. Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається. При цьому суд враховує, що зобов'язання відповідачів з повернення коштів позивачу є цивільно-правовими, випливають з договірних відносин позики. У зв'язку з цим, не вбачається підстав для застосування правової позиції, висловленої у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2759цс15, в якій йдеться про неможливість стягнення втрат від інфляції та відсотків річних за несвоєчасне виконання судового рішення в адміністративних правовідносинах. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми збитків від інфляції суд виходить з наступного. Індекс інфляції з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2017 склав: 2013 рік - за червень 100,0%, за липень 99,9%, за серпень 99,3 %, за вересень - 100,0%, за жовтень 100,4 %, за листопад 100,2%, за грудень 100,5%, (1,0 % * 0,999 % * 0,993 % * 1,0 % * 1,004 % * 1,002 % - 1,005 % = 100,3 %) Тобто загальний індекс інфляції за 2013 рік становить 100,3%. Індекс інфляції за 2014 склав 124,9%. Індекс інфляції за 2015 рік склав 143,3%, Індекс інфляції за 2016 рік склав 112,4 %. Індекс інфляції за січень 2017 року становить 101,1 %, за лютий 101,0 %, за березень 101,8 % (1,011 % * 1,01 % * 101,8 % = 103,9 %) Тобто загальний індекс інфляції з січня 2017 року по березень включно 2017 року склав 103,9 %. Таким чином, сума збитків внаслідок інфляції за вказаний вище період становить 167 186,57 грн., яка розраховується з наступного: (1,003 * 1,249 * 1,433 * 1,124 * 1,039 = 209,65% (загальний індекс інфляції за вказаній вище періоди), (152 472, 93 (сума боргу) * 209,65 * = 319 659,50 грн.), (319 659,50 - 152 472,93 = 167 186,57 грн. (сума індексу інфляції за вказані вище періоди). Розрахунок щодо 3 % річних розраховується наступним чином: кількість прострочених місяців з 01 червня 2013 року по 01 квітня 2017 року становить 46 місяців, тобто сума 3% річних за цей період становить 17 534,39 грн. (. 152 472,93 * 0,0025 * 46 міс. = 17 534,39) Тобто загальна сума 3% річних за вказані періоди становить 167 186,57 грн. З огляду на вище викладене та приймаючи до уваги, що рішення суду не виконане протягом 14 років, що є досить тривалим часом, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути відповідача на користь позивача збитки за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 184 720,96 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до складу витрат пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем на підтвердження своїх витрат на правову допомогу надано договір про надання юридичних послуг б/н укладений 21 квітня 2017 року між ним та адвокатом Трайдук Станіславом Олексійовичем (а.с. 10), фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03 березня 1994 року № 3 на ім'я Трайдук Станіслав Олексійович (а.с. 11), фотокопію акту прийому - здачі наданих юридичних послуг (а.с.12), квитанцію № 28 від 21 квітня 2017 року про оплату послуг за складання позовної заяви про стягнення збитків за прострочення грошового зобов'язання до [PERSON] в сумі 500 грн. (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи адвокатом Трайдук С.О. були здійсненні обов'язки визначені договором, а саме підготовлена та роздрукована позовна заява (а.с.2-3). Оскільки вказані дії можуть розглядатись як відповідні процесуальні дії сторони, зважаючи на час, необхідний для їх фактичного здійснення, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума 500,00 грн. витрат на правову допомогу знаходиться в межах граничних витрат, передбачених законом. Надана позивачем квитанція містить всі необхідні реквізити: дату видачі, суму, прізвище та ініціали позивача, відомості про адвоката, підпис та печатку, зазначено, що грошові кошти сплачені за оплату послуг за складання позовної заяви про стягнення збитків за прострочення грошового зобов'язання до [PERSON] (а.с. 9). У зв'язку з цим, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с. 1), підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved