Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

24 липня 2013 року позивачі звернулися до суду до відповідача з наданням в подальшому уточненої позовної заяви про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що є спадкоємцями після смерті [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори, державним нотаріусом їм було відмовлено у вчинення нотаріальної дії, оскільки спадкоємцями не надані правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме на вищевказаний житловий будинок. Посилаючись на те, що вище вказаних документів позивачі не мають, оскільки їх батько за життя не зареєстрував своє право у встановленому законом порядку, однак, фактично прийняв спадщину, тому що був зареєстрований та постійно проживав разом зі своїм батьком, позивачі просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 28.02.2014 року справа передана на розгляд судді Гуденко О.А., у зв'язку з неможливістю розгляду справи попереднім складом суду. Представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Третя Миколаївська державна нотаріальна контора просила суд розглядати справу у її відсутність. Представник Миколаївської міської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 18 червня 1954 року рішенням виконкому Варварівської райради депутатів трудящих виділено земельну ділянку в [ADDRESS], площею 700 кв.м. [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку. На підставі вищевикладеного, 20 червня 1954 року був укладений договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, відповідно до якого Комунгосп відвів забудовнику ділянку комунальної землі площею 700 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS]. Комісією виконавчого комітету Центральної районної ради депутатів трудящих м.Миколаєва 20 березня 1970 року видано Акт приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння, відповідно до якого комісія постановила вважати прийнятим пред'явлене [PERSON] до здачі домоволодіння по [ADDRESS]. 06 серпня 1976 року був укладений договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар ? (половину) житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд житловою площею 21,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту від 22.07.2007 року, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по ? частині житловий будинок [ADDRESS]. Як слідує з технічного паспорту на спірний будинок, виготовленого 22.07.2008 року, вбачається, що домоволодіння складається з літ.А-житловий будинок, площею 98,9 кв.м., літ.Б - гараж, площею 26,0 кв.м., Впд, підвал - погріб, літ.Г-сарай, площею 7,4 кв.м., літ.Е-сарай, площею 6.9 кв.м., літ. Ж - сарай, площею 8,0 кв.м., літ.З-сарай, площею 1,9 кв.м., літ. И-вбиральня, площею 2,2 кв.м.,№2,3-огорожа,№4,6,І -споруди. Також, у технічному паспорті існує самозахват землі площею 53 кв.м., та зазначено, що збільшена житлова площа на 0,76 кв.м., збільшена загальна площа на 15,2 кв.м. житлового будинку літ.А відносно акту прийомки,та існують переобладнання на нежитлову прибудову лі.А-1 з сараю, загальною площею-13,9 кв.м. та переобладнання з сараю на гараж літ.Б. такод зазначено, що збудовано самовільно сарай літ.Г - 3,00*2,48, вбиральня літ.И - 1,52*1,42, сарай літ.З -1,44*1,30, сарай літ. Ж -2,20*3,64, погріб літ. Впд -2,20*3,30, сарай літ.Е-2,30*3,00. Зазначені в технічному паспорті переобладнання та самовільно побудовані нежитлові будівлі, за своєю природою призначені для обслуговування іншої (головної) речі, а саме житлового будинку та пов'язана з нею спільним призначенням. Згідно з листа КП ММБТІ від 21.07.2008 року, по [ADDRESS] існує самозахват землі 53 кв.м. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті є його сини [PERSON] та [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] 06 жовтня 2006 року за нотаріально посвідченою заявою, відмовився на користь свого брата [PERSON], від належної йому спадщини, що залишилася після їх батька [PERSON] За час свого життя [PERSON] не переоформив на своє ім'я отриману спадщину, оскільки вважав, що оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав з померлим, а тому формально прийняв спадщину і є законним власником. Проте за весь час, так і не зареєстрував своє право у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на всю 12 частку [PERSON] у житловому будинку . Спадкоємцями після його смерті є його донька [PERSON] та його син [PERSON] При зверненні до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва на частку спадкового майна, у зв'язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Як вбачається зі спадкової справи № 631/2012, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою державного нотаріусу від 11 квітня 2013 року позивач було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України , на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 4 жовтня 1991 р. із наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле, тобто в силу ст. 185 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку), яка слідує за головної річчю. За такого підсобні будівлі не є самостійним об'єктом цивільних прав, в тому числі не можуть бути самостійним об'єктом права власності (ст. 177 ЦК України). Зі змісту наведених норм випливає, що суд розглядає вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на земельній ділянці, а не на переобладнання чи реконструкцію, вчинену всередині вже зведеного приміщення чи господарські та побутові споруди , які не є самостійними об'єктами права власності. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, у відповідності ст.186, 316, 317, 319, 321, 328, 355, 392, 1216-1223,1225,1268-1270 ЦК України суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Що стосується встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], то суд вважає встановленим , що [PERSON] дійсно фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав весь час у вказаному житловому будинку, в тому числі на час смерті спадкодавця, займався його утриманням. За такого, такі вимоги є зайвими. Крім того, суд приходить до висновку, що слід відмовити у визнанні права власності за кожним на житлову площу, оскільки це виходить за межі позовних вимог та є реальним поділом (виділом) розміру частки у спільному майні, який можливий лише при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, що не перешкоджає сторонам в подальшому звернутися до суду для вирішення цього питання в установленому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial