overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 2. Дошлюбне прізвище відповідача «[PERSON]». Від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім'ї, перестали розуміти один одного. Вважає, що їхня сім'я повністю припинила своє існування, подальше збереження шлюбу, спільне життя як подружжя є неможливим та буде суперечити його інтересам. Спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети та різні погляди на життя, тому просить шлюб між ними розірвати, не стягувати із відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, відповідач позов визнала повністю. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 вересня 2011 року, який був зареєстрований Виконкомом Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 2, від якого мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад рік тому, що підтвердили в судовому засіданні. Примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Відповідач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат залишити за позивачем, відповідно до його клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Мотивує свій позов наступними обставинами. Позивачка з відповідачем 01 червня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області серії І-НО №318141. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записано відповідача по справі [PERSON] \~ \~ \~ \~Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач є працездатним має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З відповідача інших стягнень по виконавчим листам не провадиться. Вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки, але не менш 50 (п'ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяця від заробітної плати відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте її представник [PERSON] надала заяву слухати позов за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі /а.с.24/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. [PERSON] вимоги позивачки визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення судом /а.с.20/. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

25 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від лютого 2011 року. Від шлюбу сторони мають дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач визнав його. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 11.02.2011 року. Шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис 74) (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 7). Від листопада 2015 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і збереження сімї неможливе. Спору з приводу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. При цьому за бажанням позивачки суд вважає за можливе змінити її прізвище на дошлюбне Галенко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

25 жовтня 2018 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №14 по вул. Молодіжна в с. Шпичинці Хмельницького району. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] В даному будинку відповідачі не проживають більше десяти років, фактичне місце проживання їх не відоме. З огляду на викладене, позивач, зазначивши, що відповідачі в будинку не проживають понад один рік без поважних причин, просить визнати їх такими, що втратили право на користування будинком. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у випадку неявки відповідачів не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що власником будинку №14 по вул. Молодіжна в с. Шпичинці Хмельницького району є [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією витягу про державну реєстрацію прав, копією рішення суду від 28.09.2011 року та копією технічного паспорта. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON]С, що підтверджується копією довідки №1428 від 27.08.2018 року Відповідно до акту від 18 лютого 2019 року, складеного Лісовогринівецькою сільською радою [PERSON], [PERSON] в будинку №14 по вул. Молодіжна в с. Шпичинці Хмельницького району не проживають більше пяти років. В силу\~ч.1\~ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідачі втратили право на користування цим житлом оскільки відсутні без поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 3,74 в умовних кадастрових га, що знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області. У зв`язку з чим [PERSON] просить визнати за ним право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просив провести розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що представником відповідача було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

25\~жовтня 2019\~року [PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій виклав прохання встановити факт належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 213205 від 04 грудня 2003 року, кадастровий номер №5323255400:00:010:0004.\~В обґрунтування заяви [PERSON] , посилається на те, що у зазначеному документі невірно вказано його по батькові, яке не збігається з по батькові зазначеному в паспорті та свідоцтві про народження. Наявність даної розбіжності перешкоджає заявнику у розпорядженні належним йому майном, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду з відповідною заявою. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій заперечень проти заяви [PERSON] не висловив, справу просив розглянути без його участі (а.с. 16). Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 04 грудня 2003 року згідно розпорядження голови Миргородської райдежадміністрації було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 213205 від 04 грудня 2003 року, кадастровий номер №5323255400:00:010:0004 (а.с. 4). Під час виготовлення вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено помилку при написанні по батькові заявника, де замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Наявність такої помилки в написанні ім`я заявника ставить під сумнів належність йому зазначеного правовстановлюючого документу. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши копію паспорту (а.с.3), копію свідоцтва про народження (а.с.6), копію пенсійного посвідчення та копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с.7) заявника, де його по батькові зазначено « [PERSON] » суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її, втратившою право на користування житлом будинком [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона діє як законний представник та опікун недієздатної [PERSON] та остання є власником 39/100 частки, вищевказаного будинковолодіння. Відповідач є племінницею [PERSON] і її місце проживання зареєстроване за вищевказаною адресою, однак остання з березня 2007 року у будинку не проживає та житловою площею не користується, що перешкоджає їй вільно розпоряджатись своїм майном, в тому числі і отримати субсидію по оплаті за комунальні послуги. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що позивач є опікуном недієздатної [PERSON] та остання є власником 39/100 частки будинку [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: будинок [ADDRESS] з 27.07.2007р., однак остання за вказаною адресою з 2007 року не проживає. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , даними техпаспорта на будинковолодіння від 21.02.2006р., даними довідок відділу реєстрації місця проживання №9354 від 22.10.2019р. та №1502/03-27/2019 від 11.11.2019, даним рішень Старокостянтинівського райсуду від 16.05.2006р. та від 18.04.2007р., даними витягу про держреєстацію прав №28957127 від 10.02.2011р., даними акту обстеження депутата Старокостянтинівської міськради від 22.10.2019р., даними рішення виконкому Старокостянтинівської міськради 12 п.3 від 21.01.2013р. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України та слід визнати [PERSON] втратившою право на користування житлом будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] , звернулась до суду із заявою, вказуючи, що 08 грудня 1994 року, державним нотаріусом Слінченко В. П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований в с. Талалаї Погребищенського району Вінницької області. Під час нотаріального оформлення в даному правовстановлюючому документі було допущено помилку, а саме її прізвище помилково вказане, « [PERSON] », коли потрібно було російською мовою « [PERSON] ». Той факт, що спадкоємцем нерухомого майна являються - «Лозько», підтверджується тим, що в ньому правильно вказане ім`я, та по батькові, а в прізвищі розбіжність в одну літеру, що підтверджується вірним записом у її паспорті. В даний час, для державної реєстрації права власності, їй необхідно встановити, що спадкоємцем згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 грудня 1994 року, являється, [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити заявлені вимоги (а.с. 16). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте від завідувача Погребищенської державна нотаріальна контора подійшла до суду телефонограма про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Від сторін надійшли заява та телефонограма про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 грудня 1994 року, виданого державним нотаріусом Слінченко В. П., спадкоємцем за законом нерухомого майна являється [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта з карткою фізичної особи-платника податків [PERSON] (а.с. 5), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про шлюб [PERSON] (а.с. 7) та довідкою виданою Станилівською сільською радою №336 від 23.08.2019 (а.с. 9), то зазначений факт необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 березня 2014 року виконкомом Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №4. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 08 березня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 березня 2014 року в виконкомі Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №4.Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 20/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Шлюб сторін носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. (768,40:2=384,20), а 384,20 грн. - поверненню позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

25 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позивач посилається на те, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, який є батьком її дитини, і потребує матеріальної допомоги. У судове засідання позивач не з`явились, надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, згідно цієї заяви позивач підтримує позовні вимоги повністю. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась. З доданих до заяви матеріалів видно, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Місце проживання дитини зареєстроване разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.4, 11). Як передбачено ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому позов підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача, суд враховує наявність на утриманні відповідача іншої дитини від шлюбу з [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved