Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

25 серпня 2016 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку відповідача на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона звернулася до суду з цим позовом, з посиланням на статті 180-182, 184 СК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] від 19 грудня 2000 року, виданого Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, серії [NUMBER] від 18 серпня 2003 року, виданого Чернігівським міським відділом РАЦС обласного управління юстиції. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2013. Відповідно до довідки виконавчого комітету Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 513 від 17 серпня 2016 року, на утриманні [PERSON] перебувають неповнолітні діти [PERSON], 2000 року народження та [PERSON], 2003 року народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, відповідач є працездатною особою, працездатного віку, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved