Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

24 вересня 2018 року [PERSON], звернулася до суду з заявою про оголошення сина [PERSON], [INFO], померлим. Заявник посилається на те, що її син постійно мешкав з нею за адресою: вул.Свободи, буд.7, с. Нова Дмитрівка, Барвінківський район, Харківська область. Проте у березні 2012 року її син пішов з дому і до теперішнього часу, вже понад 6 років, місце його перебування невідоме. Крім того, рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 30 червня 2015 року, [PERSON] визнано безвісти відсутнім. Проте, його місцезнаходження не встановлено. Враховуючи вищевикладене заявник змушений звернутися до суду, оскільки встановлення вказаного факту необхідне їй для оформлення спадщини після сина. В судовому засіданні заявник та підтримала заяву та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області проти заяви не заперечувала, просить суд її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось заінтересованою особою та підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії ІV УР №2331190, виданого 02 березня 1964 року Ново Дмитрівським с/РАЦС Харківської області (а. с. 7). Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 30 червня 2015 року, [PERSON], [INFO],\~ уродженця [INFO],\~ визнано безвісно відсутнім (а.с.8). З довідки №309 від 22 серпня 2018 року, виданої Іллічівською сільською радою Барвінківського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], проте за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Його місцезнаходження до теперішнього часу не встановлено (а. с. 4). Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. При цьому, згідно з ч.1 ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявницею обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою переоформлення спадщини. Відповідно дост.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про оголошення [PERSON] померлим. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved