Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

26.02.2018 року [PERSON], як законний представник малолітнього [PERSON] [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за набувальною давністю права власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Свій позов мотивувала тим, що з 2000 року вона проживала із [PERSON], як член сімї за адресою [ADDRESS]. [PERSON] помер 28.07.2005 року, але вона продовжувала проживати за вказаною адресою, сплачувала комунальні послуги та утримувала квартиру в належному стані, що підтверджено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №2-884/2006 від 16.01.2006 року. 16.04.2006 року народився [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-8958/07 від 13.02.2007 року встановлено факт, що [PERSON], померлий 28.07.2005 року, є батьком [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-1938/07 від 09.07.2007 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS], право власності зареєстроване у встановленому законом порядку 12.09.2007 року. Вказаним рішення суду встановлено, що право на спадкування після смерті [PERSON] у рівних частках мають [PERSON], батько померлого, - [PERSON] та інший син померлого [PERSON], але місцезнаходження останнього вже тоді було невідоме. На підставі договору міни від 03.04.2015 року [PERSON] набув право власності ще на 1/3 частину вказаної квартири. Таким чином, на даний час, [PERSON] належить 2/3 частини квартири за адресою [ADDRESS], інша 1/3 частини квартири вже понад 10 років залишається неоформленою. При цьому [PERSON] жодного разу не зявлявся, ані в спірній квартирі, ані в нотаріальній конторі для оформлення спадкових прав. [PERSON] разом із матірю від народження (з 2006 року) постійно проживає у вказаній квартирі, відкрито та добросовісно володіє нею, позивач із матірю доглядають квартиру та утримують її в належному стані, [PERSON] як законний представник позивача сплачує за житлово-комунальні послуги, несе витрати на ремонт та поліпшення житла. [PERSON] за адресою - [ADDRESS] не проживає понад 10 років, в тому числі і не проживав на момент смерті батька. Посилаючись на статтю 344 ЦК України просила суд визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину квартири за адресою - [ADDRESS], право власності на яку після смерті [PERSON] не було оформлено. Ухвалою суду від 14.03.2018 року позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити у загальному позовному провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суд від 19.04.2018 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні підтримали у повному обсязі позовні вимоги, підтвердили обставини викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Додатково [PERSON] пояснила, що за наявною інформацією [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Італії, однак його точна адреса їй не відома. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений в порядку передбаченому ЦПК України. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 28.07.2005 року помер [PERSON] про, що у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції в Черкаській області 04.08.2005 року складено актовий запис № 2128 (а.с. 6). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2006 року по справі №2-884/2006 (а.с. 7-8) за позовом [PERSON] до Житлово-експлуатаційної контори житлово-будівельного кооперативу, третя особа [PERSON] про визнання членом сімї власника, та визнання права користування жилим приміщенням, - визнано [PERSON] членом сімї [PERSON] власника квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право на користування квартирою №206 будинку №330 по вул. Гоголя в м. Черкаси. Рішення вступило в законну силу. Також рішенням суду від 16.01.2006 року по справі №2-884/2006 встановлено, що [PERSON] проживав з 2000 року однією сімєю з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] 28.07.2005 року [PERSON] продовжує проживати в даній квартирі, сплачує комунальні послуги та утримує квартиру в належному стані. 16.04.2006 року у [PERSON] народився син, - [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.02.2007 року по справі № 2-895/07 за заявою [PERSON], заінтересована особа РАЦС Придніпровського району м. Черкаси про встановлення факту батьківства (а.с. 9), - встановлено факт, що [PERSON], який помер 28.07.2005 року є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішення вступило в законну силу. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.07.2007 року (а.с. 10-11) по справі №2-1938/07 за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи: [PERSON] Михеєвич, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, - визнано за неповнолітнім [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Рішення вступило в законну силу. Вказаним заочним рішенням суду від 09.07.2007 року по справі №2-1938/07 встановлено, що після смерті [PERSON] право на спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] в рівних частках мають малолітній син [PERSON], батько, - [PERSON], та повнолітній син - [PERSON]. На підставі Договору міни від 03.04.2015 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], як законним представником [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1720, - [PERSON] набув у власність ще 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 13-18). Право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с. 12, 17-18). За повідомленням Першої черкаської державної нотаріальної контори №665/01-16 від 04.04.2018 року (а.с. 75-77), - після смерті 28.07.2005 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися: 1.Кігим [PERSON], - батько спадкодавця; 2.Кігім [PERSON], - син спадкодавця; [PERSON], - законний представник неповнолітнього сина спадкодавця. На підставі вказаних заяв у Першій черкаській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №875/2005 р. За повідомленням Першої черкаської державної нотаріальної контори №832/01-16 від 25.04.2018 року (а.с. 92), - заява з апостилем [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] надійшла на адресу нотаріальної контори 06.12.2005 року. У вказаній заяві місце проживання заявника було зазначене як [ADDRESS]. Відомості про номери телефонів, адресу електронної пошти у нотаріальній конторі відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. За даними Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] не виявлений. [PERSON] довідок Житлово-будівельного кооперативу №90 № 28 від 14.12.2017 рокута №01 від 03.04.2018 року (а.с. 24, 74) - в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], [INFO] дата реєстрації 14.03.1990 року; [PERSON], [INFO] дата реєстрації 11.05.2006 року. [PERSON], [INFO] дата реєстрації 01.02.2006 року. Фактично в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] та [PERSON]. Оплату за квартиру [ADDRESS] на утримання будинку та прибудинкової території ЖБК №90 протягом 2007-2017 років здійснював [PERSON]. [PERSON] від 29.11.2017 року складеного [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) та посвідченого головою ЖБК № 90 [PERSON], - в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], але не проживає понад 10 років і на момент смерті батька [PERSON] вже не проживав кілька років (а.с. 23). Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила суду, що [PERSON] це її двоюрідна сестра, а [PERSON] - племінник. З 1998 року [PERSON] стала жити разом із з [PERSON]. Тоді ж вона і бачила останній раз [PERSON]. Наскільки їй відомо [PERSON] ще до 2000 року виїхав з матірю в Італію, і з того часу знати про себе не давав. У квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] з сином. В даній квартирі [PERSON] зробила ремонт, поміняла вікна, двері та сантехніку. Підтримує квартиру в належному стані. Свідок [PERSON], пояснила суду, що проживає за адресою [INFO] з 2002 року, є сусідкою [PERSON] Була знайома з [PERSON]. Останній розповідав про свого сина [PERSON], який живе в Італії. Однак вона особисто [PERSON] жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] це її двоюрідні брати. [PERSON] вона бачила востаннє у серпні 1998 року. Приблизно у 1998-1999 роках він з матірю виїхав до Італії. Коли помер [PERSON] ніхто не заперечував, щоб в квартирі по Гоголя жила [PERSON] з сином. Після смерті [PERSON] вона успадкувала 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка йому дісталася у спадщину від [PERSON]. У 2015 році вона обміняла дану частку квартири, на частку [PERSON] в приватному будинку. За час свого проживання [PERSON] в квартирі робила поточні ремонти (в тому числі змінювала вікна, двері тощо) та оплачує комунальні послуги. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). [PERSON] з частинами 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4 ст. 344 ЦК). Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, - при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже,\~задоволення вимог\~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно на\~підставі статті\~344\~ЦК України\~можливе лише\~за наявності\~необхідних умов:\~добросовісності заволодіння,\~відкритості,\~безперервності,\~безтитульності володіння. Аналогічні по суті розяснення містяться і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. В Постанові від 12.04.2017 року по справі №676/1958/16-ц Верховний Суд України прийшов до наступних висновків, - Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1.01.2004, визначений главою 87 ЦК. [PERSON] з нормою ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обовязків, зазначених у ст. 1219 ЦК (ст. 1218, 1231 цього кодексу). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК. Так, згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл. 87 ЦК «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл. 89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК). Частиною 1 ст. 1297 ЦК передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Всупереч доводами [PERSON] викладеним у позові, про те, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину виходячи лише із факту реєстрації місця проживання за однієї адресою із спадкодавцем, судом достовірно встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька свідомо виявивши свою волю, а саме подав нотаріусу у строк визначений ст. 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини. Не отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадщину, а саме - 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належить йому з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], тобто з 28.07.2005 року. Відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру (а.с. 19-22) вона складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 52,4 кв.м., житлова 30,6 кв.м.. Оскільки [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], його проживання у квартирі та користування нею, не свідчить про заволодіння чужим майном та не є правовою підставою передбаченою ст. 344 ЦК України для визнання права власності на частину квартиру, яка в порядку спадкування з 28.07.2005 року належить [PERSON]. Докази сплати [PERSON] коштів за житлово-комунальні послуги та на ремонт квартири (а.с. 25-49) можуть бути враховані при вирішення його позову до інших співвласників квартири про відшкодування витрат понесених на утримання квартири, оскільки відповідно до ст. 360 ЦК України, кожен із співвласників, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. В той же час внесення співвласником квартири коштів на оплату житлово-комунальних послуг та ремонт квартири не є підставою для визнання за ним права власності за набувальною давністю на частину цієї ж квартири, яка успадкована іншою особою. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316-319, 321, 344, 1216, 1220, 1268-1270, 1296 ЦК України,

Outcome: dismissed