Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

25 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Дунаєвецької міської ради, в якому просила визнати за собою право на земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності Сокілецької спілки селян с. Сокілець, Дунаєвецького району Хмельницької області, право якої посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0304620, який виданий 28.05.1997 на підставі рішення Дунаєвецької районної державної адміністрації від 11.02.1997 № 88-р., яке належало матері позивачки - [PERSON] , 1928 року народження, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , 1924 року народження, який спадщину прийняв, однак при житті не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який був спадкоємцем [PERSON] . Позивачка спадщину прийняла в установлений законом строк, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину немає. 06 травня 2021 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка О.М. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала матері позивачки - [PERSON] , спадкоємцем якої був батько позивачки - [PERSON] , однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане майно, а саме з його втратою. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2021 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.07.2021 справу було призначено до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у задоволенні позовних вимог не заперечував. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі яка перебувала у колективній власності Сокілецької спілки селян с. Сокілець, право якої посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0304620. Спадкоємцем на вищевказане спадкове майно був [PERSON] , який спадщину прийняв, але при житті не оформив своїх спадкових прав, після своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] , про що свідчить заповіт від 15.09.2008, посвідчений секретарем виконкому Сокілецької селищної ради, зареєстрованим у реєстрі за № 174 та свідоцтво про право на спадщину від 24.02.2017 за спадковою справою № 29-2011. Проте, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 67-02/31 від 06.05.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ХМ № 0304620, виданим Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 26.05.1997. Про втрату сертифікату на земельну частку (паї) серії ХМ № 0304620 на ім`я [PERSON] свідчить оголошення у газеті «Дунаєвецький вісник» № 19 від 13.05.2021. Наведена обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Родинні відносини [PERSON] з померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу між померлими. Крім того, право власності [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується витягом від 03.04.2021 року з «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою районною адміністрацією та договорами оренди земельної частки (паю) № 283 від 24.04.2000 та № 24 від 10.04.2001. Відповідно дост. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved