Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

26 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ «ЧеЗаРа» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5 089 грн. 53 коп.,середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 травня 2015 року по 18 грудня 2015 року в сумі 11 772 грн. 18 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач при звільненні не провів з нею повний розрахунок. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи це відсутністю вини відповідача у виникненні боргу. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 1974 року [PERSON] згідно наказу № 190/к від 01.10.1974 прийнятаученицею монтажника до учбового комбінату Чернігівського радіоприладного заводу. 12 травня 2015 року наказом № 130/к від22.04.2015 позивача звільнено у зв'язку зі скороченням штату чисельності працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 6). При звільненні з роботи з позивачем не проведений повний розрахунок по заробітній платі, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, враховуючи те, що відповідач не заперечує наявність заборгованості перед позивачем по заробітній платі в розмірі 5 089,53 грн., вона підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки ПАТ «ЧеЗаРа» від 17.12.2015 № 466/368 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 90,80 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 травня по 18 грудня 2015 року складає: 90,80 грн. х 122 дні = 11 077,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи відсутність доказів невиплати заробітної плати позивачеві не з вини відповідача, визнання відповідачем факту наявності заборгованості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1 218,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial