Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

26.07.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги (водопостачання та вивезення твердих побутових відходів), з урахуванням 3 % річних та витрат від інфляції у розмірі 642,81 грн., з яких основна сума боргу 524,73 грн., суми інфляції - 94,08 грн. та 3 % річних - 24,00 грн. Також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказував на існування договірних відносин між Лозуватським ЖКП та [PERSON] , щодо надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. Послуги з водопостачання відповідач фактично споживає, але за них не сплачує. Лозуватське ЖКП взяті на себе зобов`язання виконує належним чином, надаючи відповідачу послуги з водопостачання та вивезення твердих побутових відходів, але відповідач зобов`язання з оплати послуг виконує неналежним чином, у зв`язку з чим має заборгованість, на яку нарахована сума інфляційних втрат та 3 % річних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі під розписку в приміщенні суду (а.с. 31), в судове засідання повторно не з`явився (а.с. 26, 28), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Лозуватське ЖКП, відповідно до рішення Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 943-ХХХІV/VI від 27.02.2015, визнане виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Лозуватської сільської ради Криворізького району (а.с. 12-14). Також Лозуватське ЖКП, відповідно до ліцензії № 195 від 31.03.2016 виданої Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. 13.02.2014 укладено договір між Лозуватським ЖКП та [PERSON] про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів № 111011, згідно п. 1.1., 4.2.1 якого споживач доручив виконавцю надавати йому послуги зі збирання та вивезення твердих побутових відходів накопичених у споживача за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язався своєчасно, не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем здійснювати оплату наданих послуг. Сторони погодили, що договір діє з 13.02.2014 до 13.02.2019 та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії, однією із сторін не буде заявлено про відмову від нього (а.с. 15). Позивач зобов`язання з водопостачання та водовідведення, а також з надання послуг з вивезення твердих побутових відходів виконує належним чином, надаючи споживачу вказані послуги за адресою його проживання, але відповідач свої зобов`язання з оплати послуг виконував неналежним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, у зв`язку з чим за період з 26.07.2016 по 01.07.2019 у нього сформувалася заборгованість в розмірі 524,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 8-10). Відповідач в судове засідання не з`явився, факт наявності зобов`язальних правовідносин, а також факт споживання наданих позивачем послуг не заперечив, розрахунок заборгованості не спростував, зауважень щодо наданих позивачем послуг не висловив. Про існування заборгованості за надані послуги з водопостачання та вивезення твердих побутових відходів, відповідач повідомлялася засобами поштового зв`язку, що підтверджується змістом досудової вимоги від 23.05.2019 № 732 та поштовим повідомленням про її вручення відповідачу (а.с. 17), але заборгованість не сплатив. Позивач, скориставшись правом гарантованим ст. 4, 12 ЦПК України щодо вільного розпорядження своїми процесуальними правами, просив суд стягнути з відповідача саме заборгованість за період з 26.07.2016 по 01.07.2019 у розмірі 642,81 грн., з яких 524,73 грн. - сума основного боргу, 94,08 грн. - сума інфляції та 24,00 грн. - 3 % річних від суми заборгованості, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України (а.с. 11). Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 20 вказаного закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи», побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення. Зі змісту ст.ст. 8, 9 Закону України «Про відходи», слідує, що відходи є об`єктом права власності. Суб`єкти права власності володіють, користуються розпоряджаються відходами в межах, визначених законом. Споживачі мають вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів. Згідно зі ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини щодо надання послуг з водопостачання та з вивезення твердих побутових відходів. Беручи до уваги вище викладене, доведення в судовому засіданні факту споживання відповідачем послуг Лозуватського ЖКП щодо водопостачання та вивезення твердих побутових відходів, підтвердження розміру заборгованості за надані послуги, факту несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо проведення оплати за надані послуги, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Лозуватського ЖКП заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з 26.07.2016 по 01.07.2019, в розмірі 642,81 грн., яка складається з суми основного боргу - 524,73 грн., суми інфляції - 94,08 грн., суми 3 % річних - 24,00 грн. Оскільки рішення суду ухвалено на користь позивача, яким сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1921 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1921 грн., в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved