Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

24.10.2019 позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь аліменти для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в загальному розмірі 3000 грн., по 1500 тисячі грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем укладено шлюб, в якому народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям розірвані за заочним рішенням суду від 10.04.2019. Діти проживають разом з нею, тягар утримання та виховання дітей лежить виключно на ній, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина та доньки, робить подарунки тільки на свята, зрідка поповнює їм рахунок мобільного телефону. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через веб-портал Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» по справі №308/7181/18 за рішенням Ужгородського міськрайонного суду (заочне) від 10.04.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В мотивувальній частині такого зазначено, що у шлюбі у подружжя народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт народження дітей стверджується також свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , копії яких наявні в матеріалах справи. Батьком вказаних дітей значиться [PERSON] . Згідно з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.06.2018 №1262, 25.06.2018 №1262 та від 23.06.2018 №0000564972 зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] та її дітей - [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] , фактичне місце проживання - [ADDRESS] . Також у вказаних довідках єдиним законним представником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] значиться їх мати - позивачка [PERSON] . У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 цієї статті регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказана сума для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 1109 грн. Вказаний розмір є гарантованим. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За твердженням позивачки, аліменти іншим особам відповідач не сплачує, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх та повнолітніх дітей, окрім [PERSON] та [PERSON] у нього немає. Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в загальному розмірі 3000 грн., по 1500 грн. на кожну дитину підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved