Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

25 жовтня 2018 року, представник за дорученням [PERSON], звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] , [PERSON] , в якій просив скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1330 га за кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , державний акт [NUMBER] від 10.03.2004 року, визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі площею 0,0905 га з кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрованої на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за заявою [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 27.04.2009 року, площею 0,1464 га в [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,1464 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - [NUMBER] , про що 27.04.2009 року їй було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. В кінці липня 2018 року позивачу стало відомо, що на її земельній ділянці хтось будує будинок. З інформації про земельну ділянку виявилось, що за адресою : [ADDRESS] сформовано іншу земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , а земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] зареєстрована за [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито. 05 грудня 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надали відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, вказуючи, що відбулось дублювання кадастрового номеру земельної ділянки позивача та [PERSON] , що не є підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки. Щодо вимог про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0905 га вказали, що останнє має місце на підставі ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі встановлення судом вини заявника у не проведенні реєстрації речового права на земельну ділянку протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Зазначали, що не порушували прав позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою від 21 лютого 2019 року провадження в частині позовних вимог до [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1330 га за кадастровим номером [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , Державний акт [NUMBER] від 10.03.2004 року закрито. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просив відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , який вона набула на підставі договору купівлі -продажу від 13.10.2016, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0905 га кадастровий номер [NUMBER] , а отже в силу приписів ч.2 ст.120 ЗК України [PERSON] є законним користувачем земельної ділянки та на законних підставах користується земельною ділянкою, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні представник позивача позов в частині вимог про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0905 га з кадастровим номером [NUMBER] та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1464 га в [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - [NUMBER] підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказував, що підставою для скасування та визнання недійною державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0905 га з кадастровим номером [NUMBER] є положення ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки [PERSON] не провів реєстрацію речового права на земельну ділянку протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації. Представник відповідач - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в засідання не з`явився. За повідомленням Городнянської міської ради зареєстрований в [ADDRESS] . ( а.с.171) Виклик направлявся за вказаною адресою, однак поштове відправлення повернуто, оскільки [PERSON] не проживає за зазначеною адресою. (а.с.106) Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Чумак А.В. позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, в державному акті, що виданий [PERSON] зазначається земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що є іншою ділянкою, крім того звертав увагу, що державний акт на [PERSON] виданий вже після її смерті. Третя особа - Міжрайонне управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області явку свого представника в засідання не забезпечили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Як слідує з доказів, що надані позивачем на обгрунтування своїх заявлених позовних вимог, рішенням № 105 від 17 грудня 1997 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність за адресою [ADDRESS] земельну ділянку площею, 0,1464 га в Старобілоуській сільській раді для ведення особистого підсобного господарства. ( а.с.5) У відповідності до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. За положенням ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами. За життя [PERSON] не реалізувала свого права на належне оформлення даної земельної ділянки та не отримала державного акту на право власності на земельну ділянку. Зазначене слідує з того, що [PERSON] померла [INFO] , а як слідує з копії свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.6 на звороті) Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 28 грудня 2003 року Старобілоуською сільською радою, тобто державний акт виданий на ім`я [PERSON] , яка на момент його видачі втратила цивільну процесуальну правоздатність. Досліджуючи надані докази позивача на обгрунтування заявлених позовних вимог, суд не може не звернути увагу на порушення закону в цій частині. Як слідує зі ст.19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються, в тому числі на землі сільськогосподарського призначення та землі громадської житлової забудови. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. ( ст.20 ЗК України) У відповідності до ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як слідує зі ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 19 травня 2004 року отримала державний акт на земельну ділянку площею, 0,1464 га, що знаходиться в [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] ( а.с.7). Як слідує з наданої копії державного акту на даній земельній ділянці відсутні будь-які житлові забудови. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 грудня 2008 року після померлої [INFO] [PERSON] землю успадкувала її дочка [PERSON] та їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , площею 0,1464 га за адресою [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. З кадастровим номером [NUMBER] . ( а.с.8-9) Як слідує з дослідженої копії державного акту та доданого кадастрового плану ( а.с.10) житловий будинок на даній земельній ділянці не зазначено. Разом з тим, з дослідженої копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 серпня 2007 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до якого останній купив житловий будинок в [ADDRESS] , який розташований на землях Старобілоуської сільської ради ( п.4 укладеного договору). Відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 2007 року.( а.с.94) Отже не встановлено, що житловий будинок, яка набула [PERSON] у власність знаходиться на земельній ділянці, що належить позивачу [PERSON] .. 13 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] . В п.1.4 договору зазначено, що житловий будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, загальною площею 0,0905 га, кадастровий номер [NUMBER] , наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадібна ділянка), що підтвердженого витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим управлінням Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області 29 вересня 2016 року за № НВ-740352682016. ( а.с.89-91) Як слідує з положення ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти ( ч.6 ст.120 ЗК України). В даному випадку не може бути підставою для визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0905 га з кадастровим номером [NUMBER] 1917 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки [PERSON] після здійснення державної реєстрації земельної ділянки 29.09.2016, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відчужив житловий будинок, що розташований на зазначеній земельній ділянці 13 жовтня 2016 року, а отже відсутня вина заявника і позовні вимоги до [PERSON] в цій частині є безпідставними. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення її права, не доведено, що земельна ділянка площею 0,0905 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, законним користувачем якої є [PERSON] , накладається на земельну ділянку [PERSON] площею, 0,1464 га, що надана їй для ведення особистого селянського господарства. Порівнюючи надані технічні документації не встановлено співпадіння в розмірах та суміжних користувачах, а надане листування з Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області свідчить лише про помилки у присвоєнні кадастрових номерів, що не перешкоджає виправленню безпосередньо у державного кадастрового реєстратора. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не порушувало жодних прав позивача. Позивачу не було видано рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації її земельної ділянки. Останній видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1464 га для ведення особистого селянського господарства, який є дійсним на час розгляду справи та підтверджує її право власності, а отже вимога щодо визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку згідно державного акту є безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів і встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0905 га з кадастровим номером [NUMBER] та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1464 га в [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - [NUMBER] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed