Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

25 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 02.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 61. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка згідно позовної заяви проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між нею та відповідачем виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились, після чого сторони, починаючи з 2015 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Фактично їх шлюб існує тільки формально. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. Позивачка також зазначила про своє бажання залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, також в судове засідання не з'явився. Разом з тим, про його обізнаність щодо місця й часу розгляду справи свідчить подана ним заява, у якій [PERSON] з позовними вимогами погодився у повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 02 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис за № 61, [NUMBER], сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №1437013860 від16.04.2015 року, [PERSON] переміщена з окупованої території та проживає за адресою: [ADDRESS]. За змістом довідки Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та проживає за адресою: [ADDRESS] і має на утриманні доньку [PERSON], [INFO], Як стверджує позивач і не заперечує відповідач, з початку 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Претензій майнового характеру сторони один до одного не мають. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідач у своїй заяві виявила бажання залишити шлюбне прізвище, що не суперечить приписам ст. 113 СК України. За відсутності відповідного клопотання, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved