Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

25 лютого 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 364, 368, 372, 1261, 1268-1269 ЦК України, просить визначити, що частка у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася як спадок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , становить 1/2 частину даного житлового приміщення, набутого у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2016 року, серія та номер 668, зареєстрованого в реєстрі за № 607319432115 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О.. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.04.1983 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала їй та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності без визначення часток власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.06.2016 року, серія та номер: 668, зареєстрованого в реєстрі за номером № 607319432115 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О.. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до Славутицької міської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності - на 1/2 частину нерухомого майна після смерті її чоловіка [PERSON] , яке було оформлено під час шлюбу на ім`я позивача. Нотаріус повідомила позивачу, що не зможе видати свідоцтва про право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки частки/долі кожного із співвласників під час придбання даної квартири у спільну сумісну власність не були визначені. У зв`язку з чим, 13.01.2021 року державним нотаріусом була винесена постанова № 10/02-21 про відмову у видачі свідоцтва про право власності. На даний час, відповідно до правовстановлюючого документу співвласниками вказаної квартири є позивач та її померлий чоловік [PERSON] .. Серед спадкоємців першої черги, коло яких визначено у ст. 1261 ЦК України, на спадщину, що залишилась після смерті чоловіка позивача [PERSON] , є їх спільні сини: [PERSON] , [PERSON] , та малолітній син [PERSON] .. За таких обставин, для визначення за померлим [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 квітня 2021 року. 21 квітня 2021 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено підготовче засідання на 14 травня 2021 року. У призначене підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, до суду надіслала заяву, в якій просила цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути цивільну справу без його участі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути цивільну справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно Жигулівським управлінням ЗАГСу Самарської області Російської Федерації, [PERSON] та [PERSON] уклали 22 квітня 1983 року шлюб, про що було складено запис акту про укладення шлюбу № 123. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку Теплов, дружині Теплова. Під час шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , батьком яких є [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно договору купівлі- продажу серії НВТ № 263805, посвідченого 08 червня 2016 року державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 668, [PERSON] , купила квартиру номер [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого знаходиться в матеріалах справи. 22 січня 2020 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 10/2020, копія якої долучена до матеріалів справи. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 10/2020, [PERSON] за життя залишив заповіт, номер у Спадковому реєстрі 52901145, посвідчений 05 червня 2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2021, відповідно до якого [PERSON] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповідав сину - [PERSON] . [PERSON] 22 січня 2020 року подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої 22.01.2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу № 10/2020. 23.06.2020 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] 13.01.2021 року подала заяву про видачу свідоцтва про право власності. Постановою державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом № 244/02-31 від 23.06.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] на частку у спільній сумісній власності нерухомого майна, у зв`язку з тим, що частка померлого в вказаному майні не визначена. Постановою державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у видачі свідоцтв про право власності № 10/02-31 від 13.01.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на власності на 1/2 частку нерухомого майна, у зв`язку з тим, що частки нерухомого майна, які належать [PERSON] , не визначені. З урахуванням наведеного, оформити належним чином спадщину не має можливості, оскільки під час набуття під час шлюбу у спільну сумісну власність [PERSON] жилого приміщення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 08 червня 2016 року державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 668, не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Як зазначено у ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 3\~ст.\~368\~ЦК\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як зазначено у ч. 2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом ч. 1\~ ст. 61 цього Кодексу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як вбачається з ч. 2\~ст.\~370\~ЦК\~України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , складає 1/2 частку даного жилого приміщення, набутого [PERSON] під час шлюбу на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 08 червня 2016 року державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 668. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 908 гривень. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні. Позивач [PERSON] в надісланій до суду заяві просила не стягувати з відповідачів на її користь судові витрати по оплаті судового збору. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Таким чином, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідачів на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved