Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

25 січня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 30.06.2015 року між позивачем та ТОВ «Ол-Лізинг» (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ-15-000473, предметом якого є страхування транспортного засобу «Vоlkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER]. 27.01.2016 року на а/д Одеса-Рені, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Vоlkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «УАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (відповідач). Згідно постанови Біляївського районного суду Одеської області від 25.03.2016 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем ПДР України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 28.01.2016 року Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 17.02.2016 року позивачем на підставі рахунку № 2016001883/1 від 11.02.2016 року було складено страховий акт № ДККА - 48918 та розрахунок страхового відшкодування до нього, та позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 165457,29 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2919 від 19.02.2016 року. 02 березня 2016 року позивачем на підставі рахунку №2016003316/1 від 29.02.2016р. було складено страховий акт № ДККА-48918/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього, та на підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 17862, 28 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3810 від 03.03.2016р. Всього позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 183319,57 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача було застрахована в ТДВ згідно полісу №АЕ/3019812. 15.08.2016р. позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу №26449 до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». 07.03.2017 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатила по заяві позивача страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом - 50000,00 грн. Позивачем 15.08.2016р. на адресу Відповідача було направлено регресну вимогу №26450 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. [PERSON] 22.05.2017 року сплатив 1000 грн. Залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 183319,57 грн. - 50000,00 грн. - 1000,00 грн. = 132319,57 грн. Оскільки залишок боргу який повинен сплатити відповідач становить 132319,57 грн, з наведених підстав позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь 132 319 ( сто тридцять дві тисячі триста дев'ятнадцять) гривень 57 копійок по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та судовий збір в розмірі 1 984 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 30.06.2015 року між позивачем та ТОВ «Ол-Лізинг» (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ-15-000473, предметом якого є страхування транспортного засобу «Vоlkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER]. 27.01.2016 року на а/д Одеса-Рені, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Vоlkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «УАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (відповідач). Відповідно до ст. 1162 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188ЦК України). Згідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно постанови Біляївського районного суду Одеської області від 25.03.2016 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем ПДР України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до страхової компанії відповідача, а саме ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яка відповідно до ліміту полісу сплатила 50000,00грн. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до зазначеного вище, позивач отримав право вимоги на залишок суми що становить 132319,57 грн. (183319,57 грн. - 50000,00 грн. - 1000,00 грн. = 132319,57 грн.) Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 132319,57 грн. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 1984,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved