Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

25.01.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Зуєвецької сільської ради Миргородського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що [INFO] року помер його батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина. На день смерті батько без реєстрації проживав разом з своєю дочкою, а його сестрою [PERSON] в [ADDRESS], а до цього проживав в сім'ї дочки [PERSON] також в м. Миргороді, але по вулиці Багачанській. Він постійно відвідував свого батька, був на його похованні, але власних коштів на поховання не вкладав, оскільки йому сестра сказала, що гроші на поховання є. Він хотів, щоб батько проживав з ним, але сестри йому не віддавали його, тому що у нього була велика пенсія. Після смерті батька він у шестимісячний строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини , оскільки поїхав до своєї дочки у м. Хмельницький, де прожив два місяці, тривалий час тяжко переносив втрату близької людини, вважав, що спадщину прийняла [PERSON] -його сестра. Йому було відомо, що після смерті батька залишився житловий будинок в с. Зуївці Миргородського району, але сестра його розібрала на будівельні матеріали, які продала, а гроші залишила собі. Він з нею не сперечався, щоб не було чвар. На даний час він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, оскільки його сестри померли. Також йому відомо, що на спадкове майно після смерті [PERSON] претендує його онук [PERSON], але він, як син є головним спадкоємцем і тому саме він повинен успадкувати майно після смерті батька. Просить суд визначити йому додатковий строк 2 місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, визнавши причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Представник відповідача -Зуєвецької сільської ради Миргородського району [PERSON] вважав, що спадщину після смерті [PERSON] повинні порівну прийняти, як позивач [PERSON] так і третя особа [PERSON] Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не цікавився спадковим майном. Він особисто в 2015 році повідомив родичів померлого [PERSON] про спадкове майно. Сільська рада не зверталася до суду з позовом про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, оскільки їм було відомо про наявність спадкоємців. Третя особа - [PERSON] вважав, що позов не підлягає до задоволення. Пояснив, що 26 лютого 2003 року померла його мама [PERSON], яка приходилася рідною дочкою [PERSON] і за свого життя у 2000 році забрала свого батька [PERSON], а його, - діда із с. Зуївці Миргородського району до місця свого проживання: [ADDRESS], оскільки в зв'язку з похилим віком він потребував стороннього догляду. [INFO] року його мати [PERSON] померла. На час смерті матері [ADDRESS] проживали та були зареєстрованими: він, його батько [PERSON] та без реєстрації проживав його дід [PERSON] Після смерті матері його дід [PERSON] продовжив проживати разом з ними за адресою: [ADDRESS] Помер дід в [ADDRESS], коли гостював у своєї сестри [PERSON] До сестри він приїхав за кілька днів до смерті. Вони з батьком здійснював догляд за дідом [PERSON] Позивач пропустив строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і підстави для поновлення такого строку відсутні. За життя [PERSON] позивач це цікавився ним, дуже рідко його відвідував, участі в похованні не приймав. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] -батько позивача та дід третьої особи [PERSON] (а.с. 5-6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Серед спадкового майна земельна ділянка та земельна частка (пай) на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району (а.с.25). На день смерті [PERSON] був зареєстрований один в [ADDRESS] (а.с.5). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] з 2000 року постійно проживав в [ADDRESS] у своєї дочки [PERSON], а після її смерті продовжив проживати там же, але часто відвідував свою дочку [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] Коли він гостив у неї, то помер в січні 2006 року. Заперечували факт постійного проживання [PERSON] у своєї дочки [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її двоюрідний брат, а позивач [PERSON] її рідний дядько, померлий [PERSON] приходився дідом. Дід постійно проживав в с. Зуївці Миргородського району, а потім тітка [PERSON] в 2000 році забрала його до себе в м. Миргород, де здійснювала за ним догляд. В 2003 році тітка померла, а [PERSON] залишився проживати в [ADDRESS] , де за ним здійснювали догляд третя особа [PERSON] та його батько. [PERSON] постійно гостював у її мами [PERSON], по вул. Хуторянській, але тут він не жив. Під час такого гостювання [PERSON] помер, а тому його ховали з їхнього будинку. Позивач рідко відвідував свого батька [PERSON], його життям не цікавився. Свдок [PERSON] суду пояснила, що вона дружина позивача і їй достовірно відомо, що [PERSON] з 2003 року і до своєї смерті проживав в [ADDRESS] у своєї дочки [PERSON] Статтею 1220 ч.ч. 1; 2 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на те, що спадкування є правом, а не обов'язком, позивач мав право на спадкування по закону. Згідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Протягом всього розгляду справи позивач так і не зміг пояснити суду, що позбавляло його можливості особисто у спосіб визначений законом, заявити про наміри спадкування і це при тому, що він достовірно знав про смерть батька, був присутній на його похованні. Як вбачається з роз'яснень, що містяться в абзацах 1, 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців , у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтованих доказів про наявність у позивача поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій пов'язаних з прийняттям спадщини, ним у строк, імперативно встановлений ч.2 ст. 27 ЦПК України , суду не надано. Таких поважних причин суд не знаходить і вважає, що позивач мав можливість після смерті батька заявити про наміри спадкування шляхом подання письмової заяви до органів нотаріату для чого не вимагалося значних коштів та не були потрібні на цій стадії правовстановлюючі документи на спадщину. З моменту відкриття спадщини минуло 10 років. Суд не може визнати законним визнання відповідачем -Зуєвецькою сільською радою Миргородського району позову, оскільки таке визнання суперечить положенням ст. 1277 ЦК України в якій зазначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини ... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади. Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. від 10 грудня 2015 року , яка не оскаржена у встановленому законом порядку, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька в зв'язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Зважаючи на викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed