Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

26.10.2018 року до місцевого суду звернулась [PERSON] із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, позовні вимоги мотивує тим, що 22.07.2005 року помер її батько [PERSON], з яким вона проживала в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №4,що розташований по вул. Садовій в с. Писарівка Калинівського району Вінницької області та належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.11.1990 року виконавчим комітетом Калинівської районної Ради народних депутатів від 13.01.1978 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 18.11.1990 року в реєстровій книзі за №1-38. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась однак від неї надійшла заява, відповідно до якої вона просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, у поданих письмових заявах просять справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст.81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого 18.11.1990 року виконавчим комітетом Калинівської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів від 13.01.1978 року,зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 18.11.1990 року житловий будинок № 4. який розташований по вул. Садовій в с.Писарівка Калинівського району Вінницької області, належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] 22.липня 2005 року батько позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зжитлового будинку №4,що розташований по вул. Садовій в с. Писарівка Калинівського району Вінницької області та належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.11.1990 року виконавчим комітетом Калинівської районної Ради народних депутатів від 13.01.1978 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 18.11.1990 року в реєстровій книзі за №1-38. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала з ним до дня смерті і продовжує проживати у спадковому будинку по теперішній час, що вбачається із довідки № 183 виданої виконкомом Писарівської сільської ради 17.05.2018 року. 24.05.2018року позивачка подала заяву про прийняття до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області, де було зареєстровано спадкову справу № 203/2018, що підтверджується копією заяви та копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52043261 від 24.05.2018 року. Відповідно до рішення Калинівського районного суду від 28.08.2018 року (справа №2-952/2009 р.) позивач оформила спадщину після смерті батька на земельний пай. Однак, нотаріусом Калинівського державного нотаріальної контори вінницької області [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що видано постанову за № 1410/02-31 від 22.10.2018 року. Встановлено, що вказане будинковолодіння №4, яке розташований по вул.Садовій в с. Писарівка Калинівського району Вінницької області відноситься до суспільної групи домогосподарств - колгоспний двір. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. ст.\~120,\~123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~ст. 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], помер 22.07.2015 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами\~ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Реалізувати своє право як спадкоємця після смерті спадкодавця поза судовим порядком, позивач не має можливості, оскільки спірний будинок відноситься до суспільної групи- колгоспний двір. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки будинковолодіння по вул. Садовій,4, с. Писарівка Калинівського району Вінницької області відносилося до категорії колгоспного двору, головою якого був [PERSON].,\~\~позивач [PERSON] прийняла спадщину, у встановленому законом порядку після смерті батька; позасудового шляху вирішити даний спір у позивача немає, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved