Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

26 липня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчий комітет Білгород - Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовною заяви та до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, з 13.06.2017 року відповідач жодної матеріальної чи моральної підтримки своїй дитині не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, при цьому абсолютно не цікавиться життям своєї дитини та її матеріальним забезпеченням. Дитина зареєстрована та проживає біля неї, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не заперечує проти винесення рішення про позбавлення його батьківських прав, про що надав заяву, посвідчену нотаріально. За таких обставин вона вважає, що існують усі підстави задля позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Між тим, посилаючись на вимоги чинного законодавства, вказує на необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. На підставі усього вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом . Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалою від 23 грудня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с. 6/ Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2017 року у справі № 513/198/17. /л.с. 7/ 27.07.2017 року [PERSON] , який є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , надав у компетентні органи Російської Федерації та всім заінтересованим особам посвідчену нотаріусом Владивостокського нотаріального округу Приморського краю заяву, в якій заявив, що повністю відмовляється від прав законного представника - батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, гр. [PERSON] , [INFO] ,з наданням їй прізвища « [PERSON] » та в подальшому зобов`язується не заявляти жодних претензій відносно [PERSON] .. Також дійсним надає дозвіл на наступне вдочеріння гр. [PERSON] . Позивач надала до матеріалів справи оригінал вказаної заяви. Задля повного та всебічного розгляду справи, судом було винесено ухвалу про витребування доказів від 15.01.2020 року, згідно якої витребувано з органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, надати на адресу суду висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Так, 21.08.2020 року на адресу суду надійшов Висновок № 02/15-29-479/2255 від 18.09.2020 року органу опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради, відповідно до якого доцільно та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свою дитину, свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток доньки, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, про що надав нотаріально посвідчену заяву, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено з 01.07.2020 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років складає 1921 гривня, від 6 років 2395 гривень. Враховуючи усе вищевикладене, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини [PERSON] , [INFO] , її потреби, суд приходить до висновку про доцільність в даному випадку стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 26.07.2019 року і до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно вимог чинного законодавства, обґрунтованістю її позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved