Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

25 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 13 травня 2015 року на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Макіївка Донецької області помер її чоловік [PERSON], [INFO], який постійно мешкав в м. Макіївка Донецької області, вул. Донецька, буд. 11, причина смерті хронічна ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз. Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 779, виданим 14 травня 2015 року Макіївським відділенням КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи». У звязку із тим, що видане лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, згідно чинного законодавства, а тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 13 травня 2015 року в м. Макіївка Донецької області. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разу неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПУ України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 20.07.1985 року Будинком одруження м. Макіївки Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 липня 1985 року, про що зроблено актовий запис № 2139. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 779, виданого 14 травня 2015 року Макіївським відділенням КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», [PERSON], [INFO], помер 13 травня 2015 року в м. Макіївка Донецької області, причина смерті хронічна ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. 25 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак листом вих. № 4054/15.3-26 від 25.09.2017 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Макіївка Донецької області відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія ВЕ 284520, виданого 12 вересня 2001 року Гірницьким РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 24 липня 1964 року в м. Макіївка Донецької області. Згідно довідки № [NUMBER], виданої 25.09.2017 року УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрована в [INFO], та взята на облік в Кальміуському районі міста Маріуполя як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка, який помер в м. Макіївка Донецької області, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved