Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

24.11.2015 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 9402 грн. 40 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 08.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умов договору належним чином не виконував, просив стягнути заборгованість по відсоткам, за вищевказаним кредитним договором, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 06.09.2011 року по 06.09.2014 року в сумі 9402 грн. 40 коп. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Просив суд застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 08.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору, кредитні кошти відповідача використовуються для безготівкових розрахунків за товари чи послуги, для перерахування коштів на рахунки інших осіб, зняття готівки та вчинення інших операцій, передбачених угодою та законодавством України. За умовами договору відповідач був зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, процентах за його використання, а також сплачувати комісії. Відповідачем [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувались та були порушені умови договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості по відсоткам, яку просить стягнути позивач складає 9402 грн. 40 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній раз відповідач здійснював погашення заборгованості за договором 12.03.2009 року (а.с. 6-8). З відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на запит суду встановлено, що отримана [PERSON] кредитна карта мала строк дії до 30 квітня 2009 року. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно зі ст. 257, ч. 2 ст. 258\~\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До\~\~вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)\~\~встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі за № 6-14цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що банк дізнався про порушення свого права 01 травня 2009 року, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а з позовом до суду звернувся\~\~у вересні 2014 року, що підтверджується датою зазначеною у позовній заяві (а.с. 2-5), що стало наслідком пропуску строку позовної давності. З урахуванням наведеного суд вважає, що позов є обґрунтованим, однак ПАТ КБ «ПриватБанк»\~пропущений строк\~\~позовної давності. Оскільки\~представником відповідача було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть бути задоволені. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed